Справа № 640/17771/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року м. Київ № 640/17771/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 перераховану на підставі постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року по справі №760/10495/17 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі №826/1386/18;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_1 пенсію перераховану на підставі постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року по справі №760/10495/17 та рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі №826/1386/18 без обмеження максимального розміру;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 07.05.2018 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

24 жовтня 2019 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Ухвалою суду від 28.01.2020р. позивачу повернуто заяву про зміну предмета позову в адміністративній справі №640/17771/19.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, отримує пенсію на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як зазначає позивач, постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено (справа №760/10495/17). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки №34546 від 17.05.2017 року, виданої Головним управлінням МВС України в м. Києві щодо розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% від грошового забезпечення за посадою Проректор по службі Юридичної академії МВС/начальник управління Національної поліції України, що складає 36 430 грн. 20 коп., врахувавши в тому числі посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням генерал-лейтенант міліції/генерал міліції другого рангу, надбавку за стаж роботи, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, премію.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі №826/1386/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України провести виплату пенсії ОСОБА_1 , перераховану на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2017 у розмірі 90% від грошового забезпечення за посадою Проректор по службі Юридичної академії МВС/начальник управління Національної поліції України, що складає 36 430,20 грн., врахувавши в тому числі посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням генерал-лейтенант міліції/генерал міліції другого рангу, надбавку за стаж роботи, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, премію, без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 01.06.2016 та по день постановлення рішення суду, з урахуванням раніше проведених виплат.

Після набрання законної сили даним судовим рішенням, позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про його виконання.

Також, ОСОБА_1 звернувся із заявою до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про примусове виконання судового рішення у справі №826/1386/18.

Як зазначає позивач, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 25 вересня 2018 року було проведено перерахунок пенсії по пенсійній справі №89/34546 - МВС ОСОБА_1 , згідно якого підсумок пенсії (з надбавками) та з урахуванням максимального розміру пенсії становить 39540,75 грн. Проте, пенсія, яка йому виплачується становить 14350,00 грн., що не відповідає ні рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі №826/1386/18, ні проведеному перерахунку здійсненому Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Листом від 12.11.2018р. №109432/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 у квітні 2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016р. відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення від 22.03.2018р. №34546 (ГЗ-33148,20грн.). Виплату різниці пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.08.2017р. в сумі 41548,55грн. буде проведено в порядку, визначеному вказаною постановою. Після проведеного перерахунку розмір пенсійної виплати позивачу з 01.05.2018р. складав 13730,00грн. з врахуванням максимального розміру пенсії.

Крім того, повідомлено, що у вересні 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача в порядку, встановленому судовим рішенням у справі №826/1386/18. Виплату різниці пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з 01.06.2016р. по 07.05.2018р. в сумі 656285,48грн. буде проведено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р. З 01.10.2018р. позивачу встановлено для щомісячної виплати визначений судом розмір пенсії, в сумі 14350,00грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача та у зв`язку із цим про зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості.

Відповідно до ч. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею ст. 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначеній нормі відповідає ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

За змістом ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З аналізу вищезазначеної статті випливає, що не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018р., яке набрало законної сили, не може ревізуватися судом при розгляді даної справи.

Відтак, обмеження розміру виплати пенсії позивачу у розмірі 14350,00грн., що не відповідає постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року по справі №760/10495/17 та рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі №826/1386/18 є протиправними діями відповідача, які порушують норми Конституції України та чинного законодавства України.

Абзацом другим пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" встановлено, що пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI (в редакції Закону України від 24.12.2015 №911-VIII) максимальний розмір пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), зокрема, призначених (перерахованих) відповідно до Закону, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), зокрема, призначених (перерахованих) відповідно до Закону, не може перевищувати 10 740,00 грн.

З огляду на вищезазначене та з урахуванням статті 2 і пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI перерахунок пенсії на виконання рішення суду проведено в межах встановлених судом зобов`язань.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" .

У рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016 за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюваними положеннями Закону №2262-12 тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, обмежено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) сумою, що не може перевищувати 10 740,00 грн. (друге речення частини сьомої статті 43), а також призупинено виплату призначеної пенсії особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів" (перше речення частини першої статті 54).

Відповідно до абзацу восьмого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43 першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер.

Згідно з абзацом 10 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України.

Рішенням від 20.12.2016 №7-рп/2016 Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ зі змінами, а саме частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені, з огляду на що, суд вважає, що пенсія позивача після перерахунку не може бути обмежена максимальним розміром.

Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-12, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обмеження відповідачем пенсії позивача є протиправними діями відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №649 від 22.08.2018р. «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» є необґрунтованим заходом, який має на меті зупиняти виконання судових рішень, не виконувати судові рішення органами виконавчої влади та їх керівниками, відтак вказаний підзаконний акт розцінюється, як втручання вищого органу виконавчої влади (Уряду України) у компетенцію судової влади, оскільки виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 перераховану на підставі постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року по справі №760/10495/17 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі №826/1386/18 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 07.05.2018 року з урахуванням раніше проведених виплат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_1 пенсію перераховану на підставі постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року по справі №760/10495/17 та рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі №826/1386/18 без обмеження максимального розміру, суд відмовляє в їх задоволенні з огляду на те, що вони заявлені на майбутнє.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перераховану на підставі постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року по справі №760/10495/17 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі №826/1386/18.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 07.05.2018 року з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін