Справа № 382/67/20
Суддя: Литвин Л. І.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/67/20
Провадження 2-а/382/15/20
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 1 роти капрала поліції УПП у м. Києві Третякової Світлани Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

Встановив:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовом до Інспектора 4 батальйону 1 роти капрала поліції УПП у м. Києві Третякової Світлани Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Свої вимоги обгрунтував наступним. 13 січня 2020 року о 5 год. 56 хв. в м. Київ на проспекті Бажана Олександра інспектором 4 батальйону 1 роти капралом поліції УПП у м. Києві Третяковою С.О. було здійснено зупинку транспортного засобу ГАЗ 3302-14 д.н.з. НОМЕР_1 АТ під його керуванням та з незрозумілих на те причин було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАк № 1969174, згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, так як в установленому законом порядку належний йому автомобіль не пройшов обов`язкового технічного контролю. Вважає, що для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав, оскільки автомобіль ГАЗ 3302-14 відноситься до типу легкового автомобіля з типом кузова бортовий - малотонажний, категорії В (легкові автомобілі з повною масою до 3500 кг), є його приватною власністю і не має будь-якого відношення до вантажоперевезень з комерційних підстав, що свідчить про відсутність підстав для притягнення його до відповідальності на підставі ч. 3 ст.121 КУпАП. Просив визнати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАк № 1969174 від 13.01.2020 року щодо вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні установлено, що позивач є власником автомобіля ГАЗ 3302-14 д.н.з. НОМЕР_2 тип «легковий автомобіль з типом кузова бортовий - малотонажний, категорії В (легкові автомобілі з повною масою до 3500 кг), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, (а.с. 9-10). 13 січня 2020 року відповідачем - Інспектором 4 батальйону 1 роти капралом поліції УПП у м. Києві Третяковою С.О. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАк № 1969174 (а.с. 11). Підставою для прийняття вказаної постанови стали наступні обставини: 13 січня 2020 року о 5 год. 56 хв. у м. Київ на проспекті Бажана Олександра ОСОБА_1 керував автомобілем марки ГАЗ 3302-14 д.н.з. НОМЕР_2 з непрацюючим лівим габаритом, при перевірці документів виявилось, що водій не пройшов обов"язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3(б) Правил дорожнього руху. За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на підставі ч. 3 ст. 121 КУпАП.

В силу ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача...

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку спірним є питання щодо наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, і яке є підставою для накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До висновку про порушення позивачем наведених норм відповідач дійшов з огляду на приписи ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та встановлений ним факт, що автомобіль, яким керував позивач, є вантажним бортовим малотоннажним, а повна маса його становить 3500 тонн.

За позицією позивача на його транспортний засіб вимога щодо обов"язкового проходження технічного контролю не розповсюджується.

Відповідно до п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 №3353-ХІІ (в редакції на момент виникнення спірних відносин) обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України"; Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30.01.2012 № 137, якою затверджений Порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до п.1 даного Порядку № 137 вказаний Порядок визначає процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно із п. 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов"язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

У пп.15 п.2 Порядку № 137 визначено: транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами-підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку, за винятком транспортних засобів, що експлуатуються на умовах лізингу.

За визначеннями, наведеними у Законі України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III: автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

У п. 3 Положенні про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08.05.93 № 340 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на певні категорії, серед яких категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

З аналізу даної норми випливає, що автомобіль, яким керував позивач - ГАЗ 3302-14, державний номер НОМЕР_2 , типу бортовий малотоннажний - В, повною масою 3500 кг, підпадає під категорію транспортного засобу легковий, тому у разі невикористання його з метою отримання прибутку, обов`язковому технічному контролю не підлягає.

З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, та відповідачем також не встановлено, що автомобіль позивача експлуатувався з метою отримання прибутку, як це визначено у пп.15 п.2 Порядку № 137.

За таких обставин, суд вважає помилковим висновок відповідача, що автомобіль ГАЗ 3302-14, державний номер НОМЕР_2 , належний позивачу підлягає обов"язковому технічному контролю, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності на підставі ч. 3 ст.121 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 9,77, 122,242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 1 роти капрала поліції УПП у м. Києві Третякової Світлани Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАк № 1969174 від 13.01.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП протиправною та скасувати її.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Литвин Л.І.