Справа № 712/16694/19
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/712/30/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Ліпатовій Н.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського в РОВО УПП в Черкаській області сержанта поліції (особа, яка винесла постанову серії НК № 010773) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського в РОВО УПП в Черкаській області сержанта поліції (особа, яка винесла постанову серії НК № 010773) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.12.2019 невідомим йому сержантом поліції, оскільки у постанові прізвище неможливо розібрати, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 010773 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Із зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконно. Зазначив, що протоколу про адміністративне правопорушення не складалося. Однак постанова виноситься за результатами розгляду справи. Вказав, що фактично розгляд справи на дорозі на місці зупинки транспортного засобу унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи. Разом з тим, відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. У постанові вказано, що він нібито здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3. ПДР. Зазначив, що порушень ПДР України він не допускав, оскільки здійснив проїзд перехрестя на зелений сигнал світлофора, не створюючи при цьому загрози для руху інших автомобілів, а обставини вказані інспектором у постанові ніякими доказами не підтверджені. Просить визнати дії службової особи сержанта поліції протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення Серії НК № 010773 від 10.12.2019, а справу закрити.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. від 28.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 03.01.2020 до участі в справі в якості відповідача залучене Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.
24.01.2020 у визначений законодавством термін відповідачем скерований відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що 10.12.2019 близько 13 год. 40 хв. він ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час відповідач став свідком того, як водій, керуючи транспортним засобом DAEWOO SENS д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вулиць Ватутіна (Гетьмана Сагайдачного) Вячеслава Чорновола на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г) ПДР України. В подальшому вказаний автомобіль було зупинено та повідомлено про необхідність пред`явити посвідчення водія, реєстраційного документу на ТЗ та полісу загальнообов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Після встановлення особи водія, в порядку ст. 279 КУпАП розпочатий розгляд справи, при цьому були роз`яснені позивачу його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу у відповідності до положень ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст.ст. 251, 252 КУпАП було винесено постанову НК № 010773 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Надалі відповідач згідно ст. 285 КУпАП запропонував позивачеві ознайомитись із постановою та отримати її копію, на що той відповів відмовою. Також позивачеві було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови. Крім того вказав, що позивачем пропущений строк на подання позовної заяви. Оскільки позивач відмовився від отримання постанови 11.12.2019 вона була направлена поштою за місцем проживання позивача. Згідно з відомостями інтернет-порталу «Укрпошти» постанова позивачу вручена особисто 12.12.2019. Тобто, перебіг процесуального строку для оскарження вказаної постанови розпочався 13.12.2019 та сплив 22.12.2019, а з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся 26.12.2019. Також вказав, що протокол у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Позиція позивача щодо проїзду перехрестя на зелений сигнал світлофора не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з відеозапису, здійсненого за допомогою службового автомобіля відео реєстратора, транспортний засіб під керуванням позивача здійснив виїзд на перехрещувань дорогу у той час, коли транспортним засобам, які стояли на ній включаючи службовий автомобіль відповідача, був увімкнений жовтий сигнал світлофора, який попереджав по наступну зміну сигналу на зелений, що спростовує твердження позивача виїзду на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора.
27.01.2020 позивачем скерована до суду відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що у відзиві відповідачем не спростовані його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Вказав, що дійсно постанова була ним отримана 12.12.2019, а позов поданий до суду 26.12.2019. Тобто, позов поданий через 15 календарних днів з дня отримання постанови, 5 календарних днів з яких є законними вихідними, а отже термін подання оскарження у 10 днів, на який посилається відповідач у відзиві, не порушений. Також з наданого відеоматеріалу не зрозуміло, який саме автомобіль та хто саме керує ним, так як відсутній момент зупинки даного авто та вихід водія, щоб підтверджувало, що саме позивач знаходився за кермом даного авто. Відео з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського не містить момент виходу відповідача з патрульного авто, з моменту зупинки авто позивача та є не повним. Зауважив, що 10.12.2019 було слизьке дорожнє покриття у зв`язку з опадами в вигляді дощу, а тому позивач продовжив рух через перехрестя для запобігання аварійного гальмування та завершив маневр. Наголосив, що відповідач виніс оскаржувану постанову, без будь якої підготовки до розгляду справи, не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.
31.01.2020 відповідачем скеровані заперечення, відповідно до яких зазначив, що позивачем пропущений строк на подання відповідної позовної заяви до суду, а тому позов має бути залишений без розгляду. Наданий відеозапис містить спілкування з позивачем. Крім того, фіксація правопорушення та процедура розгляду справи і спілкування з позивачем здійснювались різними технічними засобами, а саме автомобільним відеореєстратором та нагрудним відеореєстратором, що унеможливлює здійснення суцільної відео зйомки. Щодо посилання позивача про не пред`явлення поліцейським службового посвідчення зазначив, що посвідчення поліцейський зобов`язаний пред`явити за вимогою особи,однак від позивача таких клопотань не надходило. Вказав, що для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач а представник відповідача в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про час місце розгляду справи повідомлені належним чином, із заявами та клопотаннями до суду не зверталися.
Суд, заслухавши позивача, оглянувши диск відеозапису правопорушення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного:
Постановою поліцейського роти обслуговування водних об`єктів батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Обіход Б.О. від 10 грудня 2019 року серії НК № 010773 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 425,00 грн.
У постанові серії НК № 010773 зазначено, що позивач ОСОБА_1 10.12.2019 о 13 год. 40 хв. в м. Черкаси керуючи ТЗ по вул.. Ватутіна в бік вул.. Чорновола здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.п. 8.7.3.г) ПДР України.
Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З матеріалів позову вбачається, що оскаржувана постанова НК № 010773 від 10.12.2019, була вручена особисто позивачу 12.12.2019, що підтверджується відомостями інтернет-порталу «Укрпошти», який забезпечує відстежування поштових відправлень.
Звертаючись до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку, як на єдину підставу пропущення встановленого законом строку звернення до суду з позовною заявою, позивач посилається на те, що останній день подачі позовної заяви припав на вихідний та святкові дні. Тому з врахуванням особливостей робочого часу, ним пропущений строк звернення до суду.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Стаття 123 КАС України надає позивачеві право на поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд погоджується із доводами позивача про пропущення ним процесуального строку, встановленого законом на подачу адміністративного позову з поважних причин, та з метою справедливого та неупередженого вирішення спору вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із вказаним позовом.
Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 8.7.3.г) Правил дорожнього руху України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд виходить з того, що при вирішенні даного спору врахуванню підлягають приписи Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, на суд покладається обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Позивач в судовому засіданні вказав, що інспектором не доведено правомірності своїх дій та не надано відповідних доказів щодо вчинення правопорушення, зазначеного в постанові. Останнім не доведено, що був здійснений проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору.
У той же час, твердження відповідача про те, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення було достеменно встановлено, що позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні. Так, з відеозапису, який наданий відповідачем, не вбачається фіксації проїзду перехрестя ОСОБА_1 саме на жовтий сигнал світлофору, оскільки автомобіль поліцейських знаходився на протилежному боці перехрестя, а тому самого моменту переключення сигналу світлофору не видно.
Тому, до таких тверджень відповідача суд ставиться критично, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушень позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події із відповідним моментом переключення сигналу світлофору тощо.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для визнання її протиправною та скасування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов`язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.
Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП .
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні спірної постанови неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, тому постанова серії НК №010773 від 10.12.2019 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
У той же час, відсутні підстави для визнання дій сержанта поліції протиправними, оскільки це не передбачено чинним законодавством (ст. 293 КУпАП).
Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду.
Позов задовольнити частково.
Постанову серії НК №010773 від 10.12.2019 року поліцейського РОВО батальону УПП в Черкаській області ДПП сержанта поліції Обіхода Богдана Олександровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. визнати незаконною та скасувати. Провадження по справі закрити.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлений 05 лютого 2020 року.

Головуючий: Т.Є. Троян