Справа № 460/4431/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2020 року м. Рівне №460/4431/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій (далі - відповідач), в якому просила суд визнати протиправною бездіяльність щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати призначити, нарахувати та виплачувати з 06.06.2019 пенсію зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії та постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Вважає протиправною бездіяльність відповідача в частині не призначення з 06.06.2019 пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку, згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Наголосила, що нею подано всі необхідні документи для призначення вказаної пенсії. Зазначає, що така відмова є протиправною, та незаконною, що і стало підставою для звернення до суду. З огляду на наведене, позивач просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.12.2019 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/4431/19 та ухвалено про розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов відзив на позов. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що відповідно до трудової книжки колгоспника позивач працювала в колгоспі ім. Кагамлика Гребінківського району Полтавської області (чиста зона), у 1986 році відпрацьовано 113 виходо-днів, 1988 166 виходо-днів, 1989 70 виходо-днів, з 1990 по 199 - декретна відпустка. Оскільки відсутня помісячна розбивка відпрацьованих днів у колгоспі, то неможливо визначити період фактичного постійного проживання у 1986 році в зоні гарантованого добровільного відселення і відповідно застосувати початкову величину зниження пенсійного віку при визначенні права на пенсію. Хоч дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання особи у зоні гарантованого добровільного відселення, проте, враховуючи відсутність інших належних та допустимих доказів на підтвердження періоду постійного проживання (роботи) позивача на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі органів місцевого самоврядування (підприємств, установ, організацій) - не може бути підставою для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як того вимагає Порядок № 22-1. Відтак, підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років на умовах статті 55 вищезазначеного Закону - немає. Крім того, відповідач наголосив, що позивач не навів жодних мотивів стосовно того, що було проявом саме протиправної дії чи бездіяльності. З урахуванням наведеного, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю за необґрунтованістю позовних вимог.

30.01.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 263 КАС України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення та нарахування пенсійних виплат суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Суд звертає увагу, що згідно із ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Відтак з огляду на наведене, суд розглядає подану позовну заява з врахування лише позову та відзиві.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах гарантованого добровільного відселення (категорія 3).

Згідно з довідкою Сопачівської сільської ради від 03.05.2019 за № 933 позивач проживає в с. Сопачів, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення в період з 05.06.1966 року по 19.12.1987 рік, з 19.12.1987 по 20.02.1990, з 11.07.2015 по даний час (а.с.31).

Актом № 102 від 21.06.2019 перевірки відповідності первинних документів змісту довідки про факт реєстрації та проживання наданої для призначення (перерахунку) пенсії встановлено, що в погосподарській книзі № 5 за 1986-1990, особовий рахунок № 303, зазначені записи в графі Отметка о членах семьи, совсем выбывших - с. Сопачів 19.12.87 р. В погосподарській книзі № 2 за 1986-1990 є зазначені записи в графі Отметка о членах семьи, совсем выбывших - Кузнецов.20.02.1990. В погосподарській книзі № 6 за 2011-2019, зазначено записи в графі Домогосподарство з реєстрацією місця проживання... - с. Діброва, в графі Відмітка про тимчасову відсутність...- в рядку повернувся 11.05.2015р., м. Кузнецовськ. Висновок: [...] У довідці, що перевіряється, не зазначено, що вище зазначена погосподарська книга велась по с. Дубровки, яке відноситься до Сопачівської сільської ради. Виходячи з вищезазначеного рекомендовано видати нову довідку на ім`я ОСОБА_1 відповідно до записів в первинних документах. Документи знаходяться на збереженні в Сопачівській сільській раді, село Сопачів, Володимирецького району Рівненської області (а.с.32-33).

За результатами проведеної перевірки Сопачівською сільською радою було видано нову довідку від 09.07.2019 № 1257, в якій зазначено, що позивач дійсно проживала в с. Дубровки Володимирецького району Рівненської області, яке відноситься до Сопачівської сільської ради в період з 05.06.1966 по 19.12.1987, проживає в с. Сопачів Володимирецького району в період з 19.12.1987 по 20.02.1990 року, з 11.07.2015 по даний час, яке відноситься до 3-ої зони радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Підстава: погосподарська книга №5 стор.№53 особовий рахунок №303 по Сопачівській сільській раді за 1986 - 1990 роки; погосподарська книга №2 стор.№45 особовий рахунок №113 по Сопачівській сільській раді за 1986 - 1990 роки; погосподарська книга №6 сторінка №240 особовий рахунок №0273-1 по Сопачівській сільській раді за 2011-2019. (а.с.31).

Довідка аналогічного змісту видана Сопачівською сільською радою 18.11.2019 №1804 (а.с.21).

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника, позивач з 1986 по 1993 працювала в колгоспі ім. Кагамлика Гребінківського району Полтавської області (чиста зона), у 1986 році відпрацьовано 113 виходо-днів, 1988 - 166 виходо-днів, 1989 - 70 виходо-днів, з 1990 по 1993 - декретна відпустка, 01.10.1993 звільнена з членів колгоспу за власним бажанням.

23.07.2019 ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії, із зниженням пенсійного віку, згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(а.с.11).

При зверненні за призначенням пенсії також надані наступні документи:

- копія паспорта;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номера;

- копія посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії (серія НОМЕР_1 );

- довідка Сопачівської сільської ради про періоди проживання на забрудненій території (вих. № 933 від 03.05.2019);

- копія трудової книжки колгоспника (без номера);

- копія трудової книжки ( НОМЕР_2 );

- довідка СВК Надія про трудову участь (вих. № 34 від 13.05.2019);

- довідка СВК Надія про реорганізацію колгоспу (вих. № 35 від 13.05.2019);

- довідка СВК Надія про відпрацьовані виходо-дні за 1988-1989 роки (вих. № 40 від 23.05.2019);

- архівний витяг з протоколу № 4 засідання правління колгоспу ім. Дзержинського;

- копія свідоцтва про шлюб (І-ГЮ № НОМЕР_3 );

- свідоцтва про народження дітей (ІІ-ГЮ № 487778, ІІІ-ГЮ № 303622).

05.11.2019 Пенсійним органом прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , яке обґрунтоване тим, що згідно довідки Сопачівської сільської ради (вих. № 933 від 03.05.2019 ОСОБА_1 , проживала в с. Сопачів, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, в період з 05.06.1966 року по 20.02.1990 року та з 11.07.2015 по даний час. Згідно записів трудової книжки колгоспника (без номера) в 1986 році відпрацьовано 113 виходо-днів в колгоспі ім. Кагамлика Гребінківського району Полтавської області (чиста зона). Оскільки відсутня помісячна розбивка відпрацьованих днів, то неможливо визначити період фактичного постійного проживання в 1986 році в зоні гарантованого добровільного відселення і відповідно застосувати початкову величину зниження пенсійного вік визначенні права на пенсію. Виходячи з вищевикладеного, знизити пенсійний вік при визначенні права на пенсію можливо лише на 3 роки. За таких обставин відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійної у відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громада постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за заявою від 23.07.2019(а.с.13).

Не погоджуючись з діяннями відповідача в частині не призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон України №1058-ІV від 09.03.2003) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 Перехідних положень Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Тобто, вказаними нормами надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України №1058-ІV від 09.03.2003 або спеціальним Законом України №796-XII від 28.02.1991.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон України №796-XII від 28.02.1991 ).

Згідно із ст.55 Закону України №796-XII від 28.02.1991, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина (3 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 - є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні гарантованого добровільного відселення в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі №205/4589/16-а, та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Крім того, суду слід зазначити, що вимогу щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01 січня 1993 року, необхідно пов`язувати з моментом аварії, а саме вказаний період проживання слід обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони гарантованого добровільного відселення, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, с. Дібрівка, с. Сопачів, Володимирецького району Рівненської області відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

Так, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку на 6 років, згідно із ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначає, що нею подано всі необхідні документи для призначення вказаної пенсії.

Натомість, відповідач звертає увагу, що оскільки відсутня помісячна розбивка відпрацьованих днів у колгоспі, то неможливо визначити період фактичного постійного проживання у 1986 році в зоні гарантованого добровільного відселення і відповідно застосувати початкову величину зниження пенсійного віку при визначенні права на пенсію. Хоч дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання особи у зоні гарантованого добровільного відселення, проте, враховуючи відсутність інших належних та допустимих доказів на підтвердження періоду постійного проживання (роботи) позивача на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі органів місцевого самоврядування (підприємств, установ, організацій) - не може бути підставою для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як того вимагає Порядок № 22-1.

З цього приводу суд звертає увагу на таке.

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника, позивач з 1986 по 1993 працювала в колгоспі ім. Кагамлика Гребінківського району Полтавської області (чиста зона), у 1986 році відпрацьовано 113 виходо-днів, 1988 - 166 виходо-днів, 1989 - 70 виходо-днів, з 1990 по 1993 - декретна відпустка, 01.10.1993 звільнена з членів колгоспу за власним бажанням.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доказів того, що в період роботи в колгоспі ім. Кагамлика Гребінківського району Полтавської області ОСОБА_1 не працювала або не проживала у зоні гарантованого добровільного відселення суду не надано. Водночас посилання відповідача на відсутність помісячної розбивки відпрацьованих днів у колгоспі, в результаті чого неможливо визначити період фактичного постійного проживання у 1986 році в зоні гарантованого добровільного відселення і відповідно застосувати початкову величину зниження пенсійного віку при визначенні права на пенсію, не можуть слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії, позаяк вказана обставина не спростовує факту постійного проживання (роботи) позивача на територіях радіоактивного забруднення.

Необхідно також звернути увагу, що в період аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення, так як перший запис в трудовій книзі колгоспника вчинений 29.10.1986.

Поміж тим, в наявних довідках Сопачівської сільської ради, які судом вище досліджувалися зазначено, що позивач дійсно проживала в с. Дубровки Володимирецького району Рівненської області, яке відноситься до Сопачівської сільської ради в період з 05.06.1966 по 19.12.1987, проживала в с. Сопачів Володимирецького району в період з 19.12.1987 по 20.02.1990 року, з 11.07.2015 по даний час, яке відноситься до 3-ої зони радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС.

З огляду на це, період роботи та проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення складає необхідних 6 років. Поміж тим, початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки також підлягає застосуванню.

Так, відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної на офіційних веб-сайтах Головних управлінь Пенсійного фонду України, про визначення віку виходу на пенсію жінок відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", жінкам, які мають право на зниження пенсійного віку на 6 років та народилися в період з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року, вік виходу на пенсію становить 53 роки.

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 слідує, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на дату звернення за призначення пенсії досягнула 53 роки.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що жінки, які згідно з ст.55 Закону України №796-ХІІ є потерпілими 3 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС та які народилися з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року, мають право на зниження пенсійного віку та пенсія за віком призначається після досягнення ними 53 років.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що період праці та проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення є достатнім для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років, відповідно до ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 06.06.2019 - підлягають до задоволення.

Однак, в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" необхідно відмовити, оскільки в ході дослідження доказів по справі судом встановлено, що відповідачем прийнято рішення від 05.11.2019 про відмову у призначенні пенсії, тобто розглянута заява позивача від 23.07.2019 про призначення пенсії. Відтак, відсутня бездіяльність зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Поряд з цим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до поданої заяви від 23.07.2019.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.4 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати на суму 384,20 грн., сплачені згідно із квитанції від 05.12. 2019 № 22 (а.с.2).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до поданої заяви від 23.07.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 06.06.2019.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) судові витрати на суму 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05 лютого 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.