Справа № 160/9473/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 року Справа № 160/9473/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської митниці Держмитслужби, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200193/2, прийняте Дніпропетровською митницею ДФС 17.09.2019 р.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що приймаючи спірне рішення, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної позивачем за ціною контракту митної вартості товару, а також необґрунтовано застосував резервний метод йому визначення у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору.
13.11.2019 року до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Дніпропетровської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву, у якому митний орган заперечив щодо задоволення позовних вимог. В мотивування означеного відповідач зазначив, що декларантом не надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору, а надані документи містять розбіжності, які, на думку митного органу, не дозволяють перевірити правильність складових митної вартості товару.
10.12.2019 року від Дніпропетровської митниці Держмитслужби до суду надійшло заперечення щодо відповіді на відзив на позовну заяву, яке вмотивовано тим, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є законним та обґрунтованим, та таким, яке прийнято у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органом діючим законодавством.
11.12.2019 року на електронну адресу засобами поштового зв`язку та 18.12.2019 року засобами поштового зв`язку від Дніпропетровської митниці Держмитслужби до суду надійшло клопотання про заміну сторони у справі її правонаступником та долучення документів. Вказане клопотання вмотивовано тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби України, в тому числі - Дніпровську митницю Держмитслужби. Дніпровська митниця Держмитслужби зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та з 08.12.2019 розпочала свою роботу у звичайному режимі. З огляду на приписи ст. 52 КАС України, суд вважає за необхідне замінити Дніпропетровську митницю ДФС на її правонаступника Дніпропетровську митницю Держмитслужби.
17.12.2019 року від Рівненської митниці ДФС до суду надійшло належним чином завірена копія експертного висновку від 04.07.2019 №7804/19 та листка SCHWAKENET від 09.07.2019 які подавалися з митною декларацією від 09.07.2019 №UА204010/2019/223538.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
26.11.2019 року від представника представника ОСОБА_1 адвоката Чіняєвої О.М. до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли клопотання про витребування доказів від Дніпропетровської митниці ДФС та від Рівненської митниці ДФС.
03.12.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду виправлено допущену описку у описовій частині ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року про витребування доказів. Абзац третій резолютивної частини ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада викладено у наступній редакції: Витребувати від Рівненської митниці Державної фіскальної служби та зобов`язати у строк до 11.12.2019 року надати до суду: засвідчені належним чином документи у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії експертного висновку про якісні характеристики від 04.07.19 № 7804/19 (код документа 3015) та документу SCHWACKENET 07/2019 від 09.07.19, який підтверджує заявлену митну вартість (код документа 3022), які подавались декларантом для митного оформлення товару за митною декларацією від 09.07.19 № UА204010/2019/223538.
У період з 09.12.2019 року по 10.12.2019 року, та 16.12.2019 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній відпустці.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на таке.
Так, для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з МД надано наступні документи:
- Експертний висновок №т 1671/19 від 09.09.2019;
- Паспорт громадянина АК 578544 від 29.11.1999;
- Довіреність ННХ192485 від 21.08.2019;
- Касові ордери, що підтверджують сплату митних платежів №44053338 від 02.09.2019; №44255405 від 10.09.2019; №44407665 від 16.09.2019;
- Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону ES068736 від 08.08.2014.
17.09.2019 р відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200193/2, за яким митна вартість скоригована до 20 600 євро із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (ст. 64 Митного кодексу України).
Не погоджуючись із спірним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини щодо митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
За приписами частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У відповідності до частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини перша та друга статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 320 МКУ, форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Судом установлено, що Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією від 16.09.2019 №UA110150/2019/238943 згенеровано форми митного контролю, в тому числі, форми митного контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.»
1. що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);
2. реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;
3. що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби;
4. паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.
Митний огляд ТЗ у пункті пропуску через державний кордон України здійснюється з обов`язковим складанням Акта про проведення митного огляду товарів і додаткового аркуша. Такий Акт митного огляду підписується посадовою особою митного органу, що здійснила митний огляд, і власником ТЗ (уповноваженою особою), засвідчується відбитком особистої номерної печатки цієї посадової особи та залишається в справах митного органу разом з документами, на підставі яких був проведений митний контроль .
За результатами огляду посадовою особою митного органу зазначено: царапини лакофарбового покриття. З даним актом ознайомлено під підпис громадянина Шило О.В., уповноваженого представляти інтереси позивача на підставі довіреності від 21.08.2019 №ННХ 192485.
Питання визначення вартості товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів, врегульовано положеннями ст. 368 МКУ.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, у т.ч: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; застосовувати передбачені цим МКУ форми митного контролю.
Однією з форм митного контролю відповідно до частини першої статті 336 МКУ, є перевірка документів та відомостей, необхідних для митного контролю, які відповідно до статті 335 МКУ надаються під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 МКУ під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматно-логічного контролю, контролю співставлення. контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи передбачені цим МКУ.
Декларант або уповноважена особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 ст. 52 МКУ зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, електронним повідомленням №1 від 17.09.2019 декларанта повідомлено про виявлені розбіжності:
Отже, наявність документів на підтвердження надання/отримання розміру як застави так і вартості оцінюваного товару імпортером не підтверджено.
Відповідно до п. 1 ст. 53 МКУ, у випадках, передбачених МКУ, одночасно з митною декларацією декларант подає документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
За приписами п. 2 ст. 53 МКУ, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів (ст.368 МКУ).
Статтею 49 МКУ встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Згідно з ст.58 МКУ «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті», - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних з продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11. за умов поставки ЕХW продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, тоді, коли він передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне оформлення товару для експорту. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються загальна сума платежів, які були здійснені або повинні бути здійсненні покупцем, а саме: фактурна вартість товару, митні збори та платежі у країні експорту, витрати із завантаження, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України.
Отже, декларантом при заявленнні Товару за резервним методом додано складові митної вартості на рівні 2190,00 євро проте, які саме складові митної вартості складають 2190,00 євро документально не підтверджено.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 та ч.б ст.52 МКУ, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості.
Згідно з п.1 ч. 5 ст. 52 МКУ декларація митної вартості подається у разі якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині 10 ст. 58 МКУ, і якщо вони не включалися до ціни.
В графі зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа З ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).
Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Однак, декларантом позивача декларація митної вартості не подавалась.
Також, не надано декларантом документального підтвердження вартості транспортних витрат за перевезення оцінюваного товару від міста відправлення у Німеччині м.Alsdorf до пункту пропуску «Шегині - Медика» Львівської митниці ДФС.
Враховуючи вищезазначене, протяжність маршруту складає 2745,00 км.
Однак, відповідно до інформації інтернет ресурсів відстань між м.Alsdorf (Німеччина) до п/п «Шегині - Медика» Львівської митниці ДФС становить 1495,00 км.
Отже, враховуючи те, що КТЗ є вживаним-числове значення показнику одометру впливає на вартісні характеристики оцінюваного товару та вартість таких складових, як транспортні витрати.
До митного оформлення надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №т1671/19 від 09.09.2019. яким досліджено модель, марку, тип кузова, об`єм двигуна, країна виробництва та походження транспортного засобу. Вид палива згідно поданої ЕМД. товаросупровідних документів та даних VІN-коду - дизель, а згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №т 1671/19 від 09.09.2019 тип палива - бензин (Німеччина).
Однак, дослідження та висновки не стосуються вартісних характеристик Товару.
Згідно з п.5 ч. 10 ст. 58 МКУ. при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Отже, документи на підтвердження заявленої митної вартості, зокрема декларація митної вартості, а також документи, що свідчать про оплату за Товар, а також вартість складових митної вартості такі, як транспортні витрати, декларантом не надавались.
Таким чином, відсутня можливість перевірити числове значення заявленої за резервним методом митної вартості Товару, через не надання декларантом обов`язкових документів, подання яких передбачено ч. 2 ст. 53 МКУ.
Відповідно до ч. 3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
Враховуючи те, що декларантом не було надано всіх обов`язкових документів у підтвердження заявленої митної вартості Товару, у відповідача при здійсненні митного контролю були достатні правові підстави для запиту відповідних документів, що підтверджують оплату всіх складових заявленої митної вартості.
Відповідно ч. 4 ст. 57 МКУ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому, 4.5 ст.55 МКУ декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що на вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Отже, між декларантом позивача та митним органом проводилась процедура консультацій, тобто обмін наявною інформацією, в усному та електронному порядку, про що свідчать електронні повідомлення та дані гр. 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару.
Так, відповідачем, з урахуванням положень ст. 53 МКУ, 17.09.2019 декларанту надіслано електронне повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обгрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме:
- транспорті (перевізні) документи, що підтверджують складові митної вартості;
- за наявності банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
- відповідно до п.2.2, 2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом МФУ від 30.05.12 №631, для виконання відповідних митних формальностей, з урахуванням положень ст.254 МКУ, необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою (зокрема, свідоцтва про реєстрацію ТЗ) для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.
Крім зазначеного, відповідно до п.6. ст.53 МКУ, декларанта позивача попереджено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Однак, у складі електронного повідомлення декларантом направлено лист від 17.09.2019 б/н , яким проінформовано митницю про відмову від надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару у 10-денний термін.
Відповідно до ч. 9 ст. 58 МКУ розрахунки згідно з цією статтею (метод визначення митної вартості за ціною договору) робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. 4.21 ст.58 МКУ також зазначено, що використані декларантом відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Відповідно до п. 2 ст. 255 МКУ, строк митного оформлення може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей у разі подання додаткових документів відповідно до частини третьої ст. 53 МКУ в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні.
За припасами п. 2 ч. 6 ст.54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст.53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Отже, всі обставини справи вказують на наявність встановлених законом причин неможливості застосування основного методу визначення митної вартості, тобто за ціною договору щодо імпортованих товарів.
Відповідно до ч. 3 ст.58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст.57 МКУ.
Частиною 3 ст. 54 МКУ передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Так, у зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів Відповідачем було послідовно перейдено до наступного методу визначення митної вартості.
Відповідно до ч.2 ст.59 МКУ при застосуванні методу 2а) за ціною договору щодо ідентичних товарів визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна виробництва;
Відповідно до ч.2 ст. 60 МКУ під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
У відповідності до п. З ст. 337 МКУ проведено контроль співставлення автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних ресурсах митних органів.
В інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень ідентичних/подібних товарів відповідно до вимог ст.59-60 МКУ, в т.ч з урахуванням марки, моделі, календарного/модельного року виготовлення та технічного стану, пошкоджень, пробігу транспортного засобу. У зв`язку із неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості товарів, посадовою особою послідовно розглядалася можливість застосування наступного методу визначення митної вартості.
Методи на основі віднімання та додавання вартості, передбачені ст. 62 МКУ та ст. 63 МКУ неможливо було застосувати у зв`язку із відсутністю об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність необхідної інформації та документів підтверджується матеріалами справи, виходячи із вимог ст. 62 МКУ і ст. 63 МКУ.
Згідно з ч. 1 ст.64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Відповідно до ст. 33 МКУ митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віддані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.
З урахуванням отримання від декларанта листа від 17.09.2019 щодо неможливості надати додаткові документи та прохання завершити митне оформлення, посадовою особою митниці за результатами контролю правильності визначення митної вартості прийнято Рішення про коригування митної вартості товару від 17.09.2019 №UA110000/2019/200193/2. Митна вартість товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ.
Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб та в межах, передбачених чинним законодавством.
Відтак, суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 17.09.2019 №UA110000/2019/200193/2 є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийнятим у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством та цілком обґрунтованим, про що свідчать дані гр. 33 цих рішень.
Крім вищезазначеного, відповідно до частин 7 - 9 статті 55 МКУ у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органом доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього кодексу. Строк таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з - дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає, обгрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільнюється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.52 МКУ декларант або уповноважена особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Так, декларантом позивача за МД від 17.09.2019 №UА110150/2019/239273 задекларовано митну вартість Товару згідно з рішенням про коригування митної вартості від 17.09.2019 №СТА110000/2019/200193/2 та оформлено під гарантійні зобов`язання, що надає позивачу право надати додаткові документи до 06.12.2019. Однак, на момент розгляду справи судом, декларантом додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів в порядку ст.55 МКУ не надавались.
Отже, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник