Справа № 487/4665/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 487/4665/19
Головуючий в 1 інстанції: Притуляк І.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора роти №4 взводу №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Куркал Олександра Сергійовича на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2019 року у справі №487/4665/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Інспектора роти №4 взводу №2 батальйону №3 УПП в Одеській області Куркал Олександра Сергійовича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, Інспектора роти №4 взводу №2 батальйону №3 УПП в Одеській області Куркал Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.05.2019 року, серії ДП18№611928.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з зазначеною постановою не згоден, вважає її такою, що винесена з порушенням діючих норм закону, оскільки ПДР України не порушував, рухався з дозволеною швидкістю руху. Окрім того, наголосив на тому, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів скоєння ним правопорушення, зокрема, уповноваженою особою суб`єкта оскарження йому не було надано відеозапис.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор роти №4 взводу №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Куркал Олександр Сергійович надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що факт підтвердження скоєння позивачем правопорушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 №TC001062 та підтверджується роздруківкою файлу _cG000_0525_121916.jmf з даного пристрою. Також, апелянтом надано докази законності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20. Апелянт, крім іншого, просить залучити його до справи у якості 3-ї особи. Зазначає, що не мав можливості надати відповідні докази та свої пояснення до суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції не було залучено його до справи у якості відповідача, хоча в позовній заяві позивачем визнано його другим відповідачем у справі. Апелянт вважає, що зазначене рішення порушує його права, оскільки судове рішення у цій справі може вплинути на його майнове становище та подальші трудові відносини з Управлінням патрульної поліції в Одеській області ДПП.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апелянта не приймає. Позивач зазначає, що про оскаржувану постанову йому не було відомо, що інспектором його права у відповідності до КУпАП не роз`яснювались. Крім того, позивач вказує, що з наданої апелянтом роздруківки файлу вказано особу Куркан, однак прізвище інспектора Куркал, на його думку це є дві різні людини, а тому зазначений доказ не є належним. Також, позивач не погоджується з доказом наданим апелянтом щодо законності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, оскільки його надано відносно вимірювача TRUCAM LTI 20/20, а не вимірювача TRUCAM Serial No TC001062, як зазначено в роздруківці файла. Апелянт зазначає, що дійсно рухався зазначеною автодорогою, однак не більше 100 км/год, правила дорожнього руху не порушував, а зафіксоване порушення належить іншому транспортному засобу.

Колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню вимога Інспектора роти №4 взводу №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Куркал Олександра Сергійовича, щодо залучення його до справи у якості 3-ї особи, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме з позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і відповідачем-1 у справі єІнспектор роти №4 взводу №2 батальйону №3 УПП в Одеській області Куркал Олександр Сергійович, відповідач - 2 Управління патрульної поліції в Одеській області, тобто Інспектор роти №4 взводу №2 батальйону №3 УПП в Одеській області Куркал Олександр Сергійович є у цій справі відповідачем.

Таким чином, оскільки апелянт є відповідачем у справі, суд апеляційної інстанції не може залучити його в якості 3-ї особи.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2019 року інспектором роти №4 ВЗ №2 батальйону №3 УПП в Одеській області лейтенантом поліції Куркал О.О. винесено постанову серії ДП18 №611928, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпроАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «WOLKSVAGEN TIGUAN» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) по трасі М-14, 21 км, зі швидкістю 100 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (50 км/год), чим поругив вимоги п.12.9 б). Зазначені дії позивача кваліфіковано за ч.3 ст.122 КпроАП України.

Також з постанови серії ДП18 №611928 від 25.05.2019 року вбачається, що правопорушення було виявлено лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TRUCAM TC 001062.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належних та допустимих доказів про сертифікацію та справність лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TRUCAM TC 001062, так само як і самі покази вимірювача, стороною відповідача не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Як визначено пунктом 12.9б ПДР України, водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Дорожнім знаком 3.29 регламентовано заборону перевищення швидкості.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Положеннями частини 3 ст. 122 КУпАП України, встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи, 25.05.2019 року інспектором роти №4 ВЗ №2 батальйону №3 УПП в Одеській області лейтенантом поліції Куркал О.О. винесено постанову серії ДП18 №611928, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпроАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «WOLKSVAGEN TIGUAN» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) по трасі М-14, 21 км, зі швидкістю 100 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (50 км/год), чим поругив вимоги п.12.9 б). Зазначені дії позивача кваліфіковано за ч.3 ст.122 КпроАП України.

Також з постанови серії ДП18 №611928 від 25.05.2019 року вбачається, що правопорушення було виявлено лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TRUCAM TC 001062.

Апелянтом до апеляційної скарги надано докази законності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAMLTI20/20», зокрема, компакт-диск з відеозаписом, копії сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 UA-MI/1-2903-2012, експертного висновку від 27.09.2018р. №04/02/03-3008, експертний висновок, зареєстрований в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 29.07.2011 за №285, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11931.

Дослідивши надані апелянтом до матеріалів справи судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення доведено.

З наданих до суду апеляційної інстанції доказів, встановлено, що відповідно, зокрема, до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11931, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 №TC001062 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування.

Крім того, згідно з експертним висновком НДЦ «ТЕЗІС» НТУУ «КПІ» механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20, зокрема за №TC001062, відповідає вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні..

Судова колегія не приймає доводи позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо неналежності доказів наданих апелянтом, оскільки спростовуються документами, що додані до матеріалів справи.

Позивач у відзиві зазначає, що про оскаржувану постанову йому не було відомо, що інспектором його права у відповідності до КУпАП не роз`яснювались, однак відповідних доказів суду не надано.

В свою чергу матеріалами справи встановлено, та не заперечується позивачем, що він дійсно рухався зазначеною автодорогою, однак не більше 100 км/год, а зафіксоване порушення належить іншому транспортному засобу, що не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи позивача ґрунтуються фактично лише з незгодою дій інспектора Патрульної поліції щодо складання постанови відносно нього.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням пояснень апелянта та наданих доказів, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки позивач намагається уникнути відповідальності.

Належних доказів на підтвердження обґрунтованості свого позову в ході розгляду справи надано не було.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності є правомірним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2019 року постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги підтверджуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 взводу №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Куркал Олександра Сергійовича задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2019 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик