Справа № 300/1888/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2020 р. справа № 300/1888/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Кафарського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Вакун В.М.,
представника відповідачів Юрчука Ю.В.,
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та залучено Головне управління ДФС в Івано-Франківській області як другого відповідача у справі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 призначено судовий розгляд справи №300/1888/19 в судовому засіданні із викликом осіб у зв`язку із тим, що в суду відсутня можливість повного та всебічного розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження без проведення судового засідання, оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами обставин, які потребують доказування.
19.11.2019 від позивача на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що висновки контролюючого органу про порушення ТзОВ «Грінлайн ІФ» вимог податкового законодавства є безпідставними та необґрунтованими, що підтверджується укладеним між позивачем та ТзОВ «Агро-Інвест Д» договором купівлі-продажу деревного вугілля №20/03 та подальшою реалізацією продукції іншим суб`єктам господарювання ТзОВ «Перечинський лісохімічний комбінат» та «GRILEX SPOLKA JAWNA» (т. 1 а.с. 163-164).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «Грінлайн ІФ» належним чином засвідчені копії письмових доказів, які підтверджують реальність здійснення операцій з контрагентом ТзОВ «Агро-інвест Д» за період з 2016 по 2018 роки (вантажно-митні декларації щодо реалізації товару (вугілля деревне з твердолистяних порід) нерезиденту України Grilex Sp.j. Stanislaw Koziol Jan Szura, висновок лабораторії Покупця про якісні характеристики поставленої Продукції згідно договору купівлі-продажу №20/03, контракти (договори) з ТзОВ «Перечинський лісохімічний комбінат»), та зупинено провадження в даній адміністративній справі до 15.01.2020 о 10 год. 00 хв.
У судові засідання 20.11.2019, 15.01.2020, 30.01.2020 представник позивача не з`являвся. Суду подавав заяви про їх проведення без участі представника позивача.
Представник відповідачів в судовому засіданні 30.01.2020 позовних вимог не визнав з підстав викладених в відзиві та додаткових письмових поясненнях. Просив у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, письмові докази та матеріали в їх сукупності, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінлайн ІФ» є юридичною особою, перебуває на податковому обліку як платник податків, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно вимог п. 20.1 ст. 20, ст. 77 та п. 82.1 ст. 82 ПК України, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок виїзних платників податків на 2019 рік, на підставі наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області №1056 від 03.07.2019, направлень на перевірку від 15.07.2019 за №1104, 1105 та 1106 посадовими особами ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведена планова виїзна документальна перевірка ТзОВ «Грінлайн ІФ» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.
За результатами перевірки складено акт №724/09-19-14-01/38555558 від 09.08.2019, яким зроблено висновки, зокрема, про порушення позивачем:
- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI, п. 5, п.7, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №15 «дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999,пп. 5.1 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва»,затвердженого наказом Мінфіну №39 від 25.02.2000, розділу III Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 за №73, п. 10, п. 11 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 за №318, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 за №996-XIV, пп.1.2 п.1, пп.2.1, пп.2.4, пп.2.15, пп.2.16 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за №88, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 201 372,00 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 875,00 грн., за 2017 рік в сумі 170 281,00 грн., 2018 рік в сумі 30 216,00 грн.
Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся за захистом свого права в суд.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 за №2755-VI.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Згідно вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Як встановлено судом підставою для вищевказаних висновків акту перевірки, став в тому числі і висновок податкового органу про безтоварність проведених операцій між позивачем та його контрагентом ТзОВ «Агро-Інвест Д».
Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв`язок з господарською діяльністю позивача, формування валових витрат для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток суд зазначає наступне.
Висновки податкового органу про наявність вказаних порушень ґрунтуються на тому, що позивачем в період, що охоплювався перевіркою контролюючого органу, віднесено до витрат, що враховуються при визначенні податку на прибуток, оплату на поставлену продукцію вугілля деревне від контрагента ТзОВ «Агро-Інвест Д».
При цьому, податковим органом заперечується факт здійснення позивачем господарських операцій із вказаним контрагентом. Із врахуванням встановлених обставин(зокрема,ненадання до перевірки позивачем первинних документів стосовно господарських із контрагентом ТзОВ «Агро-Інвест Д» (окрім ТТН та видаткових накладних), відсутності підтвердження наявності необхідних для здійснення господарської діяльності основних засобів у контрагента, відсутності підтвердження наявності необхідних для здійснення господарської діяльності трудових ресурсів, ненадання документів (зокрема договорів купівлі, постачання, транспортування, сертифікатів відповідності, тощо), що призвело до неможливості відображення змісту та умов здійснення господарської операції, наявності відкритого кримінального провадження по контрагенту), наявні первинні документи на думку податкового органу не свідчать про фактичне отримання товару позивачем від ТзОВ «Агро-Інвест Д».
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься укладений позивачем із ТзОВ «Агро-Інвест Д» договір купівлі-продажу деревного вугілля №20/03 від 20.03.2017 (т. 1а.с. 166-168), який при перевірці не надавався ГУ в Івано-Франківській області. Згідно умов підпункту 1.1 пункту 1 вказаного договору, ТзОВ «Агро-інвестД» (продавець) зобов`язується передати у власність ТзОВ «Грінлайн ІФ» (покупець),а покупець прийняти і оплатити на умовах даного договору деревне вугілля з твердолистяних порід, далі Продукцію, у зв`язаних нових поліпропіленових мішках продавця вагою нетто 15 кг.
Згідно підпункту 4.3 пункту 4 Договору №20/03 від 20.03.2017, Сторони погодились, що належним доказом якісних характеристик поставленої продукції буде висновок лабораторії покупця.
Продукція вважається прийнятою після її повної перевірки по якості та кількості на складі Покупця (підпункт 5.1 пункту 5 Договору 20/03).
На підтвердження факту здійснення господарської операції та поставки товару позивачем долучено до матеріалів справи первинну документацію, зокрема, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (т.1, а.с. 64-106).
Таким чином, проведеним аналізом інформаційних даних ДФС встановлено, серед іншого, відсутність в ТзОВ «Агро-інвест Д» підтвердження придбання по ланцюгу постачання вугілля деревного, яке в подальшому реалізовано ТзОВ «Грінлайн ІФ».
Суд дослідивши встановлені обставини та матеріали позову, погоджується із відповідачами щодо безтоварності господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Агро-інвест Д».
Як уже зазначено судом вище, згідно підпункту 4.3 пункту 4 Договору №20/03 від 20.03.2017, Сторони погодились, що належним доказом якісних характеристик поставленої продукції буде висновок лабораторії покупця.
Однак, ні на момент перевірки ГУ ДФС в Івано-Франківській області позивача, ні на момент розгляду даної адміністративної справи, позивачем не надано жодних висновків лабораторії, хоча такі витребовувались судом ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019.
Окрім цього, як слідує із наявних у матеріалах справи товарно-транспортних накладних, пунктом розвантаження є ТДВ Перечинський ЛХК, при цьому, жодних договорів про зберігання (контрактів) укладених позивачем із ТДВ «Перечинський лісохімічний комбінат», в тому числі для зберігання залишку вугілля деревного вагою 37,72 т, позивач суду не надав, хоча такі також витребовувались судом ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019.
Також суд звертає увагу, що відповідно до підпунктів 11.4, 11.5 пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 за №363 (у редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри.
Як слідує із наявних у матеріалах справи копій товарно-транспортних накладних, на останніх відсутній підпис водія в графах «прийняв водій/експедитор», «здав водій/експедитор», хоча вказані записи є обов`язковими у розумінні Правил перевезення вантажу.
Окрім цього, зі змісту товарно-транспортних накладних №30/08 від 30.08.2017, №27/05 від 27.05.2017, №15/05 від 15.05.2017, №20/05 від 20.05.2017, №25/09 від 25.09.2017 неможливо ідентифікувати особу водія вказаних у ТТН. У вказаних ТТН, у графі «Водій» зазначено « ОСОБА_1 », що унеможливлює ідентифікувати особу відповідальну за здійснення перевезення вантажу (т. 1 а.с. 84-85, 87-88, 90-91, 99-100, 105-106).
Таким чином, надані позивачем на підтвердження реальності господарської операції письмові докази (видаткові накладні та ТТН) не спростовують висновків податкового органу викладених у акті перевірки про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Агро-інвест Д».
Так, суд звертає увагу, що основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
Так, суд вказує на те, що одним із основних принципів на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є принцип превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Крім того, згідно висновків постанови Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №809/435/17 та постанови Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №2а-2370/8348/2011, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наявні письмові докази, суд зазначає, що при розгляді справи позивачем не спростовано наявність обставин, на які покликається відповідач, обґрунтовуючи безтоварність здійснених господарських операцій із контрагентом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 04 лютого 2020 р.