Справа № 540/2570/19
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2570/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому просить скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 28.08.2019 №04991405 та №05001405, прийняті за наслідками проведення фактичної перевірки від 20.07.2019, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2019 позивачка отримала податкові повідомлення рішення прийняті ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі 28.08.2019 за №04991405 та №05001405. Вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення протиправними, зазначає, що перевірка її господарської діяльності не проводилася, направлень на перевірку не пред`являлось. Також зазначає, що 30.08.2017 припинила підприємницьку діяльність, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 12.11.2019 за №24913854. Враховуючи зазначене, просить скасувати оскаржувані податкові повідомлення рішення, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Ухвалою суду від 20.07.2019 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 13.01.2020 о 10:30 год.

У судове засідання, призначене на 13.01.2020, позивач або представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним 13.12.2019, що підтверджується особистим підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №322. Клопотання про поважність причини неможливості прибути в судове засідання, суду не надав.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 13.01.2020, у зв`язку із неявкою представника позивача. Просив провести розгляд даного клопотання в порядку письмового провадження без його участі.

Ухвалою суду від 13.01.2020 розгляд справи відкладено на 29.01.2020 о 13:30 год.

23.01.2020, позивачка подала до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без її участі. Просила позов задовольнити.

29.01.2020, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без його участі. Проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

29.01.2020, ухвалено подальший розгляд справи №540/2570/19 здійснити у порядку письмового провадження в межах строків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладених норм процесуального законодавства суд вважає за можливе розглядати дану справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 26.06.2019 №875, направлень на проведення фактичної перевірки від18.07.2019 за №760, №761 проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 -н, с АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

За результатами проведення фактичної перевірки, складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 20.07.2019 за №0299/21/22/РРО/.

Відповідно до висновків зазначеного Акта відповідачем встановлено, наступні порушення Челебієвою ОСОБА_2 , а саме:

- п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи при продажу алкогольних напоїв/тютюнових виробів, вчинене вперше протягом календарного року. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції згідно п .1 ст.17 вказаного Закону у розмірі 1,00 грн.;

- ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. За вказане правопорушення передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 17000 грн;

- ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 6800 грн.

На підставі висновків акта, контролюючим органом, прийнято податкові повідомлення рішення від 28.08.2019, а саме:

- №05001405, яким до ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напої та тютюнових виробів в розмірі 40800,00 грн.;

- №04991405, яким до ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 01,00 грн.

Не погоджуючись із вищенаведеними оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, позивачка звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, (далі ПК України) визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як передбачено підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Порядок проведення фактичних перевірок визначений у статті 80 ПК України.

У пункті 80.1 статті 80 ПК України закріплено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності певних обставин, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведе, іня перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Судом встановлено, що відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Перед початком перевірки перевіряючими було зроблено розрахункову операцію, придбано сигарети Winston за ціною 43,00 грн., алкогольний напій «Ром Кола» 0,33 л. 9% за ціною 26,00 грн., що підтверджується актом КРО від 20.07.2019 за №0139/21/22, через РРО розрахункову операцію не проведено. ОСОБА_1 , після пред`явлення службових посвідчень ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та ознайомлення з направленнями на фактичну перевірку та наказу від 26.06.2019 за №875, відмовилась від підпису направлень та отримання під підпис копії наказу, про що було складено акт відмови від 20.07.2019 №0140/21/22.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до акта перевірки від 20.07.2019 за №0299/21/22/РРО/ встановлено, що в магазині за адресою: Херсонська обл., Генічеський АДРЕСА_5 -н, с. Щасливцево, вул. Морська, 57 встановлено проведення розрахункової операції без застосування РРО; реалізація алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії; реалізація тютюнових виробів без придбання відповідної ліцензії; реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів у невизначеному місці торгівлі, а саме: місце торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами повинно бути обладнане РРО через який фіксується виручка від реалізації (належним чином зареєстрованим).

Статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР, визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Пунктами 1 статті 3 Закону №265 встановлено обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Закону документів. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом, етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн. (абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95).

За підсумками проведеної перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки від 20.07.2019 за №0299/21/22/РРО/.

Пунктом 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, передбачено, що у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки (акт відмови від 20.07.2019 №0141/21/22).

Згідно п. 86.6 ст. 86 Податкового кодексу України, відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

Щодо посилання позивачки на те, що 30.08.2017 вона припинила підприємницьку діяльність, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 12.11.2019 за №24913854, а тому дана обставина вказує на відсутність складу зазначених порушень в її діях, у зв`язку з чим до неї не можуть бути застосовані штрафи, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на те, що державна реєстрація припинення підприємницької не припиняє зобов`язань позивачки, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та застосування санкцій за їх невиконання.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи, погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи. Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дана правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2019 року, по справі №817/429/16 ( №К/9901/24778/18).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, проте не знята з обліку як платник податків. Крім того, позивачка продовжує здійснювати реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що підтверджується копією чека від 29.06.2019 із зазначенням «Магазин ФОП ОСОБА_1 , вул. Морська, АДРЕСА_3 .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб`єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх доказів, які спростовували твердження позивача, а відтак довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що відповідач, приймаючи податкові повідомлення рішення № 04991405 від 28.08.2019 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 01,00 грн. та № 05001405 від 28.08.2019 про застосування суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напої та тютюнових виробів у розмірі 40800,00 грн., діяв обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 111030700