Справа № 520/3528/19
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 р. Справа № 520/3528/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі представника відповідача - Шапошника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки): № Ф-141386-17 від 04.12.2018 року; № Ф-141386-17 від 10.01.2019 року; № Ф-141386-17 від 04.03.2019 року.

08.05.2019 року (Вх. № 01-26/26865/19) позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій він просив суд визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-141386-17 від 04.12.2018 року, 10.01.2019 року, 04.03.2019 року, 05.04.2019 року, які винесені Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Вказану заяву ухвалою суду від 14.05.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання від 14.05.2019 року, прийнято до провадження.

В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень) позивач зазначає, що оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки): № Ф-141386-17 від 04.12.2018 року; № Ф-141386-17 від 10.01.2019 року; № Ф-141386-17 від 04.03.2019 року, які винесено Головним управлінням ДФС у Харківській області, є протиправними та підлягають скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду від 15.04.2019 відкрито провадження по справі відповідно до ст. 262 КАС України. Призначено розгляд адміністративної справи у спрощеному провадженні з викликом осіб у судове засідання.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, у якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, як фізична особа - підприємець з 22.03.2005 та з 01.01.2017 року і до теперішній час діяльність здійснює на спрощеній системі оподаткування 2 група, та є особою з ознакою яка здійснює незалежну професійну діяльність - (адвокат та арбітражний керуючий). В силу Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФО-П та особи, які проводять незалежну професійну діяльність, розглядаються як окремі платники єдиного внеску. ОСОБА_1 нарахований єдиний соціальний внесок за 2017 рік на суму 8448,00 грн. (період сплати 02.05.2018 року). Позивачу також податковим органом нараховано ЄСВ як ФО-П на спрощеній системі оподаткування від 19.04.2018 року (термін сплати до 19.04.2018 року 2457,18 грн.); нараховано ЄСВ як ФО-П в т.ч за ознакою незалежної професійної діяльності 19.04.2018 року (термін сплати до 19.04.2018 року 2457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П на спрощеній системі оподаткування 19.07.2018 року (термін сплати до 19.07.2018 року 2457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П в т.ч за ознакою незалежної професійної діяльності 19.07.2018 року (термін сплати до 19.07.2018 року 2457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П на спрощеній системі оподаткування від 19.10.2018 року (термін сплати до 19.10.2018 року 2457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО - П в т.ч з ознакою незалежної професійної діяльності 19.10.2019 року (термін сплати до 19.10.2018 року 2457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П на спрощеній системі оподаткування 21.01.2019 року (термін сплати до 21.01.2019 року 2457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П в т.ч з ознакою незалежної професійної діяльності 21.01.2019 року (термін сплати до 21.01.2019 року 2457,18 грн.).

Також зазначено, що станом на 31.05.2019 року заборгованість позивача по єдиному соціальному внеску складає 8 930,95 грн. Оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) сформовані відповідно до абз.2 п.3 розділу 6 Інструкції від 20.04.2015 № 449.

Ухвалою суду від 04.06.2019 року зупинено провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) - до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду по зразковій справі № 520/3939/19.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у зразковій справі №520/3939/19 (Пз/9901/10/19) позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Харківській області від 04 березня 2019 року № Ф-141392-17 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 8 024,60 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 5 583 грн.

Постановою Верховного Суду від 04.12.2019 у зразковій справі №520/3939/19 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без задоволення. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 вересня 2019 року залишено без змін. Постанова набрала законної сили.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року поновлено провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання від 30.01.20120 року, замінено первинного відповідача на належного - ГУ ДПС у Харківській області.

В судове засідання позивач не з`явився, свого уповноваженого представника також не направив, про дату, час та місце якого повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 126 КАС України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), з 01.05.2013 року є арбітражним керуючим.

12.04.2013 року позивач подав до ДПІ у Київському районі м. Харкова заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 09.04.2013 р. № 728, виданого Міністерством юстиції України, на підставі наказу від 18.03.2013 р. № 457/5.

З 22.03.2015 року позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Згідно копії витягу з реєстру платників єдиного податку № 189, позивач з 01.10.2017 року обрав спрощену систему оподаткування та є платником єдиного податку 2 групи.

07.02.2018 року позивач подавав до Київської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області податкову декларацію платника єдиного податку ФО-П за звітний 2017 рік. Крім того, 06.02.20919 року позивач також подавав до ГУ ДФС у Харківській області податкову декларацію платника єдиного податку ФО-П за звітний 2018 рік.

Судом встановлено, що 16.01.2019 ОСОБА_1 отримав вимогу ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 04 грудня 2018 року № Ф-141386-17 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7391,95 грн.

Не погодившись із отриманою вимогою позивачем подано до Державної фіскальної служби України 25.01.2019 року скаргу на зазначену вище вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 грудня 2018 року № Ф-141386-17.

Так, рішенням ДФС України від 26.02.2019 року № 9418/6/99-99-11-05-02-25 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2018 № Ф-141386-17 ГУ ДФС у Харківській області скасовано, яка вважається відкликаною з дня прийняття даного рішення, оскільки така вимога сформована з порушенням пунктів 3, 4 розділу VI Інструкції, а саме з порушенням термінів формування та вправлення, а скаргу фізичної особи - підприємця, самозайнятої особи ОСОБА_1 від 23.01.2019 року № б/н - задоволено частково, зобов`язано ГУ ДФС у Харківській області сформувати та направити нову вимогу, з урахуванням вищезазначеного, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд зауважує, що в рішенні ДФС України також зазначено, що скасування оскаржуваної вимоги не скасовує суму недоїмки по суті. Так, згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 31.10.2018 року заборгованість позивача становила 7 391,95 грн.

Згідно копій платіжних доручень та банківських виписок, які містяться в матеріалах справи, ФО-П ОСОБА_1 за 2017 та 2018 роки сплачував мінімальний страховий внесок у зв`язку із обранням спрощеної системи оподаткування (2 група): у 2017 році - 8 448,00 грн. у 2018 році - 9 828,72 грн.

Крім того, в листі ГУ ДФС в Харківській області від 27 березня 2019 року, який також міститься в матеріалах справи, зазначено, що ФО-П ОСОБА_1 з 01.01.2017 року по теперішній час знаходиться на 2 групі спрощеної системи оподаткування обліку та звітності. Згідно інтегрованої картки платника податків (71040000) ним сплачено єдиний внесок на р/р НОМЕР_2 за період з березня 2017 року по лютий 2019 року щомісячно за формою.

Згідно абз.2 п.3 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Судом встановлено, що у відношенні позивача ГУ ДФС в Харківській області відповідно до абз.2 п.3 розділу 6 Інструкції від 20.04.2015 року № 449 сформовано ще ряд вимог про сплату боргу (недоїмки), а саме: № Ф-141386-17 від 10.01.2019 року на суму ЄСВ 5 753,75 грн., № Ф-141386-17 від 04.03.2019 року на суму ЄСВ 8 930,95 грн., а також № Ф-141386-17 від 05.04.2019 року на суму ЄСВ 8 012,89 грн.

Податковим органом у відзиві на позов зазначено, що ОСОБА_1 нарахований єдиний соціальний внесок за 2017 рік на суму 8448,00 грн. (період сплати 02.05.2018 року). Позивачу також податковим органом нараховано ЄСВ як ФО-П на спрощеній системі оподаткування від 19.04.2018 року (термін сплати до 19.04.2018 року 2 457,18 грн.); нараховано ЄСВ як ФО-П в т.ч за ознакою незалежної професійної діяльності 19.04.2018 року (термін сплати до 19.04.2018 року 2 457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П на спрощеній системі оподаткування 19.07.2018 року (термін сплати до 19.07.2018 року 2 457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П в т.ч за ознакою незалежної професійної діяльності 19.07.2018 року (термін сплати до 19.07.2018 року 2 457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П на спрощеній системі оподаткування від 19.10.2018 року (термін сплати до 19.10.2018 року 2 457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО - П в т.ч з ознакою незалежної професійної діяльності 19.10.2019 року (термін сплати до 19.10.2018 року 2 457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П на спрощеній системі оподаткування 21.01.2019 року (термін сплати до 21.01.2019 року 2 457,18 грн.), нараховано ЄСВ ФО-П в т.ч з ознакою незалежної професійної діяльності 21.01.2019 року (термін сплати до 21.01.2019 року 2 457,18 грн.), на підставі чого було сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) у вигляді єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись із оскаржуваними вимогами про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф-141386-17 від 04.12.2018 року, 10.01.2019 року, 04.03.2019 року, 05.04.2019 року, які винесені Головним управлінням ДФС у Харківській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу скасування вимоги ГУ ДФС в Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-141386-17 від 04.12.2018 року на суму 7 391,95 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 - 4 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 6 розділу VI "Порядок стягнення заборгованості з платників" Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 07 травня 2015 р. за № 508/26953, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

Оскільки рішенням ДФС України від 26.02.2019 року № 9418/6/99-99-11-05-02-25, прийнятим за результатами розгляду скарги позивача, скасовано та відкликано саму вимогу ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2018 року № Ф-141386-17, при цьому податковим органом не скасовано (зміни) визначену у вимозі суми боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ внаслідок її оскарження, про що також зазначено в самому рішенні ДФС України від 26.02.2019 року №9418/6/99-99-11-05-02-25, отже в силу пункту 6 розділу VI Порядку №449 вимога ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2018 року № Ф-141386-17 не є відкликаною та може оскаржуватися в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам щодо винесення оскаржуваних вимог, що виникли, суд зважає на те, що дана адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №520/3939/19.

Відповідно ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулює Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно пункт 2 частини 1 статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пунктів 4, 5 частини 1статті 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону № 2464-УІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Як свідчать матеріали справи, позивач є платником єдиного внеску фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини 1 статті 4 Закону.

Оскільки ОСОБА_1 у 2017 - 2018 роках доходів, як самозайнятою особою не отримано, ним було сплачено 8 448,00 грн. у 2017 році (3200 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) *22% (розмір єдиного внески на місяць) * 12 місяців = 8448,00 грн.), та у 2018 році 9828,72 грн. (3 723 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) *22% (розмір єдиного внески на місяць) * 12 місяців = 9828,72 грн.). ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону № 2464-УІ сплачено мінімальний страховий внесок у зв`язку із обранням спрощеної системи оподаткування (2 група). Позивач також зазначив, що у нього відсутній дохід від незалежної професійної діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Відповідно частина 2 статті 5 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до статей 5, 16, 19 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України № 1162 від 24 листопада 2014 року (надалі Порядок №1162).

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини 1 статті 4 Закону (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Згідно пункту 3 розділу ІІ Порядку №1162, дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску.

Розділом ІІІ Порядку №1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Порядку №1162, взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Відповідно пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1162, платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини 1статті 4 Закону, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1162 встановлено, що платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою №1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності Порядок №1162 не передбачає.

Щодо внесення відомостей про платника єдиного внеску до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то слід врахувати наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування державний реєстр створюється для забезпечення, зокрема, ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації.

Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб, згідно частини 2 статті 16 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно абзацу 2 частині 3 статті 16 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно абзацу 3 частині 1 статті 20 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацем 3 частини 2 статті 20 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначено, що відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (надалі - Положення № 10-1), яке відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Положення №10-1, з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

Відповідно пункту 2 розділу ІІІ Положення №10-1, облікова картка відкривається у разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в інших випадках, передбачених Законом.

До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Дослідивши форму витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (додаток 8 до Положення №10-1, пункт 6 розділу V), слід зазначити, що до відомостей, які містить цей витяг, віднесено й відомості щодо статусу застрахованої особи, серед типів якого нормотворець визначає фізичну особу-підприємця і самозайняту особу, під якою мається на увазі особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, що обумовлює висновок про те, що такого статусу застрахованої особи, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, Положення №10-1 не визначає.

Відтак, системний аналіз положень Закону та Положення №10-1 дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Отже, податковим органом безпідставно встановлено позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нараховано на цій підставі єдиний внесок.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України №435 від 14 квітня 2015 року (надалі Порядок №435), визначає процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів.

Згідно з пунктом 16 розділу IV Порядку №435 фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти.

Положення пункту 16 розділу IV Порядку №435 є бланкетними та відсилають до додатка 5 Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника фізичної особи-підприємця, яка має ознаку незалежної професійної діяльності формою звіту не передбачено.

Відтак, приписи пункту 16 Порядку №435 щодо обов`язку формування та подання звіту фізичною особою-підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини 1 статті 4 Закону. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати, а тому поєднання двох різних статусів платників єдиного внеску на рівні підзаконного нормативно-правового акта призводить до невідповідності норм Порядку положенням Закону.

Суд констатує наявність колізії між приписами нормативно-правових актів різної юридичної сили невідповідність між приписами закону та положеннями підзаконного нормативно-правового акта. За правилом колізійного принципу lex superior derogate legi interior нормативний акт вищої юридичної сили має пріоритет над нормативним актом нижчої юридичної сили. Отже, потрібно резюмувати, що положення закону за своєю юридичною силою превалюють над нормами підзаконних нормативно-правових актів. Відповідно визначення спеціального змішаного правового статусу на рівні підзаконного нормативного-правового акта (Порядку), з огляду на невідповідність положенням закону, є неправомірним, а тому не повинно братися до уваги в аспекті правозастосовної діяльності.

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою, Закон не передбачає.

Крім того, за наявного існуючого правового регулювання взяття та перебування на обліку платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності не передбачено. Водночас, взяття контролюючим органом на облік особи як платника єдиного внеску - фізичної особи-підприємця (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону) та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений Законом і підзаконними нормативно-правовими актами.

Разом із тим, підзаконний нормативно-правовий акт спеціальної облікової політики в частині визначення такої категорії платників єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності не відповідає статті 4 Закону. А також, зміна контролюючим органом обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений Законом або встановлений підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає Закону в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску, суперечить принципам законності та належного врядування.

Оскільки позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітності як такий платник, відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику єдиного внеску 2 групи (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та повторно нарахував на цій підставі єдиний внесок за 2017 та 2018 роки, що призвело до подвійного оподаткування.

Крім того, в листі від 27.03.2019 року Київське управління ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що відповідно до інтегрованої картки по ФО-П ОСОБА_1 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для фізичних осіб - підприємців станом на 25.03.2019 року заборгованість складає 8 012,89 грн. Тим самим фактично підтверджує наявність подвійного оподаткування ЄСВ.

Аналогічна правова позиція зазначена в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 вересня 2019 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у зразковій справі №520/3939/19 (Пз/9901/10/19), яка враховується при ухваленні рішення по даній справі відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, суд дійшов висновку, що ГУ ДФС у Харківській області безпідставно здійснювало повторне нарахування позивачу єдиного внеску, а тому оскаржувані вимоги Головного управління ДФС у Харківській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04 грудня 2018 року № Ф-141386-17 на суму ЄСВ 7391,95 грн., № Ф-141386-17 від 10.01.2019 року на суму ЄСВ 5 753,75 грн., № Ф-141386-17 від 04.03.2019 року на суму ЄСВ 8 930,95 грн., № Ф-141386-17 від 05.04.2019 року на суму ЄСВ 8 012,89 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-141386-17 від 04.12.2018 року, 10.01.2019 року, 04.03.2019 року, 05.04.2019 року, які винесені Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2020 року.

Суддя О.В.Шевченко