Справа № 712/5101/19
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/3/20
Справа № 712/5101/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаській області про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення штрафу, посилаючись на те, що 03 грудня 2018 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ВП № 46498460 їй стало відомо про існування постанови державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби про накладення штрафу від 04 вересня 2018 року у розмірі 13 621 грн. 51 коп. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» на протязі 10 робочих днів з дня коли дізналася про її існування, звернулася з позовом до суду. В подальшому стало відомо, що вказаний позов ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Проте їй не було про це відомо, так як поштовою кореспонденцією вказана ухвала не надходила. 02 квітня 2019 року на її поштову адресу надійшла ухвала про повернення позовної заяви від 21 березня 2019 року. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду. Тому вважає, що пропуску строку на оскарження постанови про накладення штрафу є поважними.

Крім того, вважає, що дана постанова винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасування. Вищезазначена постанова винесена в рамках виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2/712/420/15 виданого 05 лютого 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Вказане рішення нею виконується частково в межах фінансових можливостей, так вона не працює, не має сторонніх доходів та перебуває на утриманні чоловіка.

В оскаржуваній постанові державний виконавець посилається на ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Проте вказана норма була доповнена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року, що набрав законної сили 28 серпня 2018 року. Таким чином, відповідачем було нараховано штраф за два роки на підставі норми закону, якої не існувало на момент створення заборгованості. Такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують її права та законні інтереси.

Тому просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновити строк на оскарження Постанови державного виконавця про накладення штрафу ВП №46498460 від 04 вересня 2018 року у розмірі 13 621 грн. 51 коп. та скасувати її.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, в подальшому до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішення справи поклався на розсуд суду.

Державний виконавець Миколаєнко Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження ВП № 46498460, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні в Соснівському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження № 46498460 від 05 лютого 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/712/420/15 виданого 05 лютого 2015 року Соснівським районним судом міста Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

04 вересня 2018 року державним виконавцем в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу у розмірі 13 621 грн. за заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки. В постанові вказано, що станом на 31 серпня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів боржником становить 45 405 грн. 04 коп.

Позивач вважає вказану постанову неправомірною, тому звернувся з даним позовом до суду.

Приписами ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону.

Відповідно до частини 3 вказаної статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У подальшому, 28.08.2018 набрав чинності Закон України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання".

Вищевказаним Законом стаття 71 Закону була доповнена частиною 14 наступного змісту:

"За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Таким чином, відповідно до п. 14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

З аналізу викладених норм, суд приходить до висновку, що з 28.08.2018 р. Законом №1404 установлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону №1404, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином, з 28.08.2018 року державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів: по-перше, станом на 28.08.2018 року (та у подальшому на день прийняття рішення про накладення штрафу) боржник має заборгованість зі сплати аліментів, по-друге, розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оскаржений у судовому порядку.

Станом на 04 вересня 2018 року (день прийняття спірної постанови) позивач мав заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листі у розмірі 45 405 грн. 04 коп.

Докази зменшення заборгованості зі сплати аліментів судовим рішенням або оскарження розміру заборгованості в судовому порядку в матеріалах справи відсутні. Не надав такі докази суду і позивач.

Стосовно доводів позивача, що його не повідомлено про винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу і що про неї стало відомо лише 03 грудня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суд погоджується з доводами позивача, що в матеріалах справи відсутні відомості, щодо фактичного отримання ним оскаржуваної постанови, яка направлялася йому державним виконавцем.

Проте зважаючи на те, що несплата аліментів у даній справі мала характер триваючої бездіяльності боржника, державний виконавець мав право приймати оскаржувану постанову.

Також слід вказати, що будь - яких обмежень щодо незастосування штрафних санкцій відносно боржників, Закон не містить.

Вищезазначені зміни до законодавства створюють передумови для посилення захисту прав дітей та їх належного матеріального забезпечення, в першу чергу тих, які виховуються в неповних сім`ях, умови для підвищення почуття моральної та матеріальної відповідальності батьків, які не приділяють належну увагу утриманню своїх дітей, оскільки кошти, стягнуті з боржників за неналежне виконання обов`язків по сплаті аліментів, перераховуються стягувачам, які цих дітей утримують.

Відтак, порушення строку доведення до відома позивача про винесення постанови про накладення штрафу, не є підставою для скасування зазначеної постанови, та звільнення боржника від обов`язку нести відповідальність за несплату аліментів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що по суті оскаржувана постанова є обґрунтованою, а розмір штрафу відповідає змісту порушення, зазначеного у ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо строків звернення з позовом до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач вказує на те, що про наявність оскаржуваної постанови стало відомо лише 03 грудня 2018 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Дійсно, позивачем надано до матеріалів позовної заяви копію заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження датовану 03 грудня 2018 року та зареєстрована у відділі виконавчої служби 04 грудня 2018 року. Така ж заява міститься і в матеріалах виконавчого провадження. Заяв чи розписок щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження датованих раніше або інших відомостей, які б підтверджували отримання позивачем вказаної постанови раніше, матеріали виконавчого провадження не містять. Отже, суд в даному випадку погоджується з позицією позивача, що строк на оскарження постанови необхідно розраховувати саме з дати заяви на ознайомлення. Позивачем до суду надано копію адміністративного позову від 14 грудня 2018 року, коли позивач вперше звернувся до суду з-приводу оскарження вказаної постанови. В своєму позову позивач посилається на ту обставину, що вказаний адміністративний позов був залишений без руху, а в подальшому повернутий позивачу. Однак, жодних підтверджуючих судових документів з даного приводу для підтвердження своєї позиції суду не надано. Отже, позивач належним чином не довів поважності причин пропуску строку на оскарження постанови.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, вказана вимога також не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 139 КАС України оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, розподіл судових витрат судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 242-244, 250, 262 КАС України, ст.ст. 1, 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 04 лютого 2020 року.