Справа № 160/2490/19
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 160/2490/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.

за участю представників: позивача - Ващенко В.С., відповідача -Ковальова Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 ( суддя першої інстанції Єфанова О.В.) в адміністративній справі № 160/2490/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними рішень митних органів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровської митниці ДФС з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.10.2018 року № UA 110000/2018/000045/2.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що у Канаді нею придбано легковий автомобіль, що був у користуванні, марки MERCEDES-BENZ, 2017 року випуску, з пошкодженнями за 7 200 канадських долара (158 839 грн.). При здійсненні митного оформлення автомобіля нею визначено вартість товару за основним методом та подано відповідну митну декларацію, однак відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом на підставі ст. 64 Митного кодексу України. Позивач вважає рішення митного органу незаконним, оскільки воно містить невірно встановлені факти та неправильно застосовано норми закону, відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості заявленого до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими. Зазначає, що заявлена митна вартість товару підтверджується необхідними супроводжуючими документами, а отже підстав для коригування заявленої митної вартості не вбачається.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.10.2018 року №UA110000/2018/000045/2.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що під час надходження декларації відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України здійснено контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 ст. 58 МКУ. Серед документів, поданих декларантом разом з митною декларацією для підтвердження заявленої митної вартості відомостей, які б підтверджували включення у митну вартість товару суми витрат на його доставку до місця ввезення на митну території України виявлено не було. Також, декларантом не надавалися документи, які б підтверджували факт включення продавцем у фактурну вартість товару витрат на транспортування до місця ввезення на митну територію України та навантаження товару, а також на страхування цих товарів. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані), не дали можливості митниці остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв`язку з чим було застосовано наявну в митниці інформацію щодо аналогічного (подібного) товару, митне оформлення яких вже здійснено. З урахуванням вищезазначеного відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є таким, що прийнято обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки факту відсутності документів на підтвердження оплати за придбаний автомобіль як того вимагає п.4,5 ч.2 ст.53 та ч.1 ст.368 Митного кодексу України. Крім того, зазначає, що судом не враховано, що норма ч.2 ст. 53 Митного кодексу України визначає вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів серед яких рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа, банківські платіжні документи, інші платіжні або бухгалтерські документи, які не були подані декларантом до митного оформлення.

Позивач скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначив , що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні другорядного методу визначення митної вартості товарів, оскільки позивачем до декларації митної вартості були додані документи, що підтверджують митну вартість. Натомість всі зауваження контролюючого органу не свідчать про неповноту чи про недостовірність відомостей щодо митної вартості імпортованих товарів, що вказані в поданих документах, а тому рішення про коригування митної вартості товарів прийнято відповідачем всупереч вимог Митного кодексу України та підлягає скасуванню.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_1 придбала транспортний засіб - легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель GLC 300, білого кольору, номер кузову/VIN - НОМЕР_1 , робочий об`єм двигуна 2000 куб.см., дата виготовлення - 01.05.2017року, у компанії VEHICLE FLEET SOLUTIONS INC, Канада за 7 200 (сімь тисяч двісті) канадських доларів, що підтверджується інвойсом № 722334 від 23.04.2018року (а.с.42).

У жовтні 2018 року позивачем подана до Дніпропетровській митниці ДФС митна декларація UA110160/2018/004247 від 03.10.2018року для здійснення митного оформлення товару легкового автомобіля. Задекларована митна вартість товару становила 158839,38 грн..

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією подані: інвойс № 722334 від 23.04.2018 року; звіт про оцінку колісного транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України № 151.10.18 року від 01 жовтня 2018 року; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2018/315375 від 20.09.2018 року; довідка про транспортні витрати б/н від 02.10.2018 року; копія ремонтної калькуляції №151 від 01.10.2018року.

В результаті аналізу електронної митної декларації UA110160/2018/004247 від 03.10.2018року та доданих документів на підтвердження митної вартості товару, повідомленням №1 від 03.10.2018 року в рамках проведення консультації посадовою особою митного органу декларанту було підготовлено та направлено електронне повідомлення про необхідність подання додаткових документів.

04.10.2018 року позивачем було надано SWIFT-переказ від 03.10.2018року №EG4PDK41MQOP28IA.

В рамках проведення консультацій за результатом розгляду додатково наданих документів, митним органом було визначено, що SWIFT-переказ від 03.10.2018року №EG4PDK41MQOP28IA містить посилання на інвойс № 7223342, який до митного контролю не надано, у колонці призначення платежу зазначено «Purchase of customer goods spareparts for VEHICLE MERCEDES-BENZ CLC 300 4 MATIC» (для закупівлі запасних частин для ТЗ MERCEDES-BENZ CLC 300 4 MATIC).

Розглянувши митну декларацію та додані до неї документи Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA110160/2018/004247 від 03.10.2018року та визначено митну вартість імпортованого автомобіля за ціною в розмірі 15 338,82 дол. США..

При визначенні митної вартості використані відомості з митної декларації від 09.07.2018року №UA807190/2018/012915 (пошкоджений автомобіль легковий для перевезення людей та для використання по дорогах загального користання з двигуном внутрішнього згорання з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом (бензиновим), був у використанні: марка MERCEDES-BENZ, моделі «GLC 300 4Matic»).

Позиція Дніпровської митниці ДФС обґрунтована про неможливість визнання заявленої митної вартості товару, оскільки позивачем в порядку ст.ст. 53, 368 МК України не надано документи, що підтверджують митну вартість транспортного засобу, якими можуть бути касові або товарні чеки, банківські платіжні документи, які містять відомості щодо вартості таких товарів, транспортні витрати.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, частина 3 вказаної статті встановлює, що у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (пункт 2 частини 5 статті 54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування (частина 3 статті 54 МК України).

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 6 статті 54 МК України).

Згідно зі ст. 55 МК України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини 2, 3 статті 57 МК України).

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення від 05.10.2018 року, підставою для проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу слугувала відсутність документів, які містять відомості про ціну з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу, відомості щодо транспортних витрат, відомості щодо сплаченої суми вартості транспортного автомобіля.

Також, про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності визначеної митної вартості та наданого під час митного оформлення інвойсу свідчить і та обставина, що датою придбання автомобіля в Канаді зазначається 23.04.2018року,тоді як виходячи з наданого переказу грошових коштів зазначено 10.03.2018 року, до того ж вартість зазначена в інвойсі становить 7 200 канадських долара, а вартість зазначена в квітанції валютних платежів і переказів становить 6 265,00 канадських долара, крім того платником згідно квитанції зазначена інша особа, а не позивачка.

Однак, позивачкою не надано обґрунтованих пояснень ні митному органу під час митного оформлення, ні суду апеляційної інстанцій, щодо виявлених розбіжностей в наданих документах, а також, яким чином автомобіль подолав відстань від продавця, який знаходиться в Канаді до Волинської митниці ДФС, не надано документів на підтвердження доставки.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що за наявності вказаних суперечностей та розбіжностей у митного органу були обґрунтовані підстави для сумніву у достовірності наданих документів.

Також беручи до уваги те, що під час митного оформлення декларантом не було подано жодного документа про оплату нею придбаного автомобіля, хоча, на виконання п. 4 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України такі документи вона зобов`язана була подати, колегія суддів погоджується з позицією митниці ДФС про наявність підстав для вимоги подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Також, колегія суддів зауважує, що ненадання витребуваних документів, зокрема документів про оплату придбаного автомобіля, зумовило неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів і на відмову у прийнятті поданої митної декларації.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання представника позивача на достатність поданих документів для митного оформлення за основним методом - ціною договору та відсутність у митного органу правових підстав для витребування додаткових документів і застосування другорядних методів, оскільки позивачкою не було надано документи про оплату автомобіля MERCEDES-BENZ, моделі «GLC 300 4Matic», 2017 року випуску, а подана копія платіжного листа має певні розбіжності з інвойсом, з зазначенням іншого платника, з іншою вартістю транспортного засобу та з іншим форматом придбання: призначення платежу зазначено «Purchase of customer goods spareparts for VEHICLE MERCEDES-BENZ CLC 300 4 MATIC» (для закупівлі запасних частин для ТЗ MERCEDES-BENZ CLC 300 4 MATIC) і не може вважатись належним доказом оплати коштів за придбаний товар.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідач, при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів № UA 110000/2018/000045/2 від 05.10.2018 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, підстави для їх скасування відсутні.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 в адміністративній справі № 160/2490/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними рішень митних органів відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2020 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва