Справа № 440/3559/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3559/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Дубінчина О.М.,

представника позивача Дубинки Ю.С.,

представника відповідача Чайки М.Г.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Диканського комбінату комунальних підприємств до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування у частині податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Диканський комбінат комунальних підприємств" /далі КП «Диканський комбінат комунальних підприємств», позивач/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області /далі ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач/ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 13 травня 2019 року в частині застосування (нарахування) грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 970507,70 грн та пені у сумі 128119,27 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач нараховував та утримував податок з доходів фізичних осіб за період з січня 2016 року по грудень 2017 року, проте несвоєчасно перераховував його до бюджету, що є підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України. Натомість, контролюючий орган застосував до позивача штраф відповідно до статті 127 Податкового кодексу України, що не відповідає правильному застосуванню цієї норми та висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 12 червня 2018 року у справі № 809/964/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 811/616/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 812/916/17. Також контролюючим органом неправильно здійснений розрахунок штрафу за період з січня 2018 року по грудень 2018 року, адже штраф застосований до позивача відразу у розмірі 75 відсотків від суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, тоді як застосуванню такого розміру штрафу передує застосування штрафу у розмірах 25 відсотків та 50 відсотків від суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Нарахування пені ГУ ДФС у Полтавській області на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 12 ПК України є протиправним, оскільки податкове зобов`язання, на суму якого нараховано пеню, визначено не контролюючим органом, а платником податку.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 910039,76 грн, в тому числі за січень-грудень 2016 року на суму 482769,83 грн, січень грудень 2017 року на суму 423976,57 грн, січень 2018 року на суму 3293,36 грн. Якщо виплата доходу передувала сплаті податку, податковий агент несе відповідальність, передбачену статтею 127 Податкового кодексу України, що підтверджується правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 02 березня 2018 року у справі № 820/6196/16. Нарахування пені у сумі 128119,27 грн правомірно здійснено контролюючим органом на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 12 ПК України.

У відповіді на відзив позивач додатково вказав, що відповідальність за правопорушення, що передбачена статтею 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу, тобто у разі відсутності факту виконання вказаних обов`язків платником податків (податковим агентом).

В додаткових поясненнях відповідач зазначив, що у подібних правовідносинах (постанови від 14 серпня 2018 року у справі № 820/12096/15, від 22 травня 2018т року у справі № 820/6437/16) Верховний Суд дійшов висновку про правильність застосування до платника податків штрафу відповідно до статті 127 ПК України у разі несплати (неперерахування до бюджету) ним суми податку.

У судовому засіданні від 21 січня 2020 року ухвалою суду, внесеною до протоколу судового засідання від 21 січня 2020 року, допущено заміну Головного управління ДФС у Полтавській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Полтавській області.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та просила його задовольнити, а представник відповідача заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

У період з 18 березня 2019 року по 12 квітня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Полтавській області проведена планова виїзна документальна перевірка Комунального підприємства «Диканський комбінат комунальних підприємств» з питань правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Перевіркою встановлено порушення КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» вимог пункту 54.2 статті 54, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України внаслідок неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період січень листопад 2018 року на загальну суму 487260,78 грн та несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 910039,76 грн, в тому числі на суму 482769,83 грн за січень-грудень 2016 року; на суму 423976,57 грн за січень-грудень 2017 року та на суму 3293,36 грн за січень 2018 року.

За результатами перевірки складений акт від 19 квітня 2019 року № 518/16-31-13-06-14/32546679 та 13 травня 2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» збільшено грошове зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1585887,75 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 487260,78 грн; штрафними санкціями на суму 970507,70 грн, пенею на суму 128119,27 грн.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 13 травня 2019 року штрафні (фінансові) санкції застосовані до платника податку на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, а пеня визначена відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу.

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині збільшення грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 970507,70 грн та пенею на суму 128119,27 грн та звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 травня 2019 року в цій частині грошового зобов`язання.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (у відповідній редакції, далі ПК України).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

Відповідно пункту 54.2 статті 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України встановлено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно з підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Пунктом 127.1 статті 127 ПК України визначено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Отже, стаття 127 ПК України визначає відповідальність, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, нетримання та/або несплату (неперерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Відтак, склад вищезазначеного порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Застосування штрафу більшого розміру (25%, 50%, 75%) можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності вчинення порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та відповідно в податковому повідомленні-рішенні.

Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом у постанові від 18 червня 2019 року у справі № 812/916/17.

У межах спірних правовідносин факт повторного протягом 1095 днів неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб перевіркою не встановлено та актом перевірки не зафіксовано та не надано доказів винесення податкових повідомлень-рішень, якими б позивачу було б збільшено суми грошового зобов`язання, що передували прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що вказує на безпідставне застосування до позивача штрафних санкцій відразу у розмірі 75 відсотків від суми податку, що підлягає сплаті.

Як зауважив Верховний суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 822/2198/17, обов`язковою умовою для визначення податкового порушення в частині обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб є встановлення обставин чи відбулася у спірному випадку виплата доходу та в які строки, оскільки сплата (перерахування) податку до бюджету пов`язується саме з оподатковуваним доходом.

А у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 809/964/17 Верховний Суд вказав, що: «Стаття 127 Податкового кодексу України передбачає відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податку та встановлює накладення штрафу від суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Аналіз положень цієї статті вказує на те, що обов`язковою умовою, об`єктом застосування штрафу є сума податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Відсутність об`єкту застосування штрафу, а саме не нарахування податковим органом суми податкового зобов`язання з податку на доходи, не визначення такої суми до сплати, унеможливлює застосування штрафу, і як наслідок виключає підстави нарахування пені на таку суму штрафу.»

Актом перевірки від 19 квітня 2019 року № 518/16-31-13-06-14/32546679 та документами бухгалтерського обліку, доданими до матеріалів справи, підтверджено, а сторонами спору визнано (в оскаржуваній частині податкового повідомлення-рішення), що Комунальне підприємство «Диканський комбінат комунальних підприємств» несвоєчасно перерахувало до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 910039,76 грн за періоди січень грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року та січень 2018 року, який був нарахований та утриманий підприємством під час виплати заробітної плати працівникам та обліковувався підприємством як заборгованість перед бюджетом (в акті перевірки від 19 квітня 2019 року № 518/16-31-13-06-14/32546679 наведено таблицю (а.с. 51-74 т. 1) із даними щодо дат та сум виплаченої заробітної плати та реквізитів первинних документів, на підставі яких здійснено таку виплату, а також щодо нарахування та дат сплати податку на доходи фізичних осіб та реквізитів платіжних документів, на підставі яких сплачено податок).

Отже, позивачем нараховувався та утримувався податок на доходи фізичних осіб за вказаний період, однак не здійснювалася його сплата до бюджету у встановлений кодексом строк.

Таким чином, у спірних правовідносинах має місце саме несвоєчасна сплата узгоджених сум податкових зобов`язань, відповідальність за яку передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Так, відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, відповідач повинен був застосувати до позивача штраф не на підставі статті 127 ПК України, а на підставі статті 126 цього Кодексу.

Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які є обов`язковими для суду в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, у постановах Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 812/916/17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 802/808/16а сформульовані наступні висновки:

«Статтею 127 Податкового кодексу України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Натомість коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 вказаного кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України, а у разі якщо нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу, платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 127 Податкового кодексу України.».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про безпідставність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі статті 127 ПК України.

Також суд вважає безпідставним застосування до позивача пені на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129 статті 129 ПК України та обчислення її відповідно до абзацу першого пункту 129.4 статті 129 вказаного Кодексу, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день / абзац перший пункту 129.4 статті 129 ПК України/.

Як вбачається із даних оборотно-сальдових відомостей та інших первинних документів, позивачем самостійно визначені до сплати податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, здійснено їх нарахування та перерахування до бюджету.

А відтак, нарахування пені податковим органом на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України є протиправним.

В даному випадку нарахування та обчислення пені позивачу відповідач мав здійснити на підставі підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України: «при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - нарахування пені розпочинається після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання» та абзацу другого пункту 129.4 статті 129 ПК України: "на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, починаючи з 91 календарного дня (з 271 календарного дня у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день."

Суд вважає, що неправильне застосування відповідачем норм матеріального права, яке призвело до невірного розрахунку сум штрафу та пені, є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в оскаржуваній частині, а саме: в частині збільшення грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 970507,70 грн та пенею на суму 128119,27 грн.

Отже, позов належить задовольнити повністю.

У прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про стягнення судових витрат, в тому числі за сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першою та третьою статті 132 цього Кодексу передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої, четвертої п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами /частина шоста статті 134 КАС України/.

Частиною першою статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до частин сьомої та дев`ятої статті 139 вказаного Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За подання позову до суду позивач поніс судові витрати у загальній сумі 36479,40 грн, з яких витрати зі сплати судового збору за подання цього позову складають 16479,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 20000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №294 від 16 вересня 2019 року та №418 від 01 жовтня 2019 року /а.с. 4-5 т.1/; копією договору про надання правничої допомоги від 10 вересня 2019 року, укладеним між адвокатським бюро «Юлії Дубинки» та Комунальним підприємством «Диканський комбінат комунальних підприємств» /а.с.97 т.7/, ордером на надання правової допомоги серії ПТ №152649 від 20 вересня 2019 року /а.с.22 т.1/, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно АБ «Юлії Дубинки» /а.с.98 т.7/, копією рахунку № 66 від 10 вересня 2019 року /а.с.99 т.7/, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом по Договору від 10 вересня 2019 року про надання правничої допомоги від 20 вересня 2019 року /а.с. 100 т.7/ та від 16 вересня 2019 року /а.с.229 т.12/, копією акта № 1 прийому-здачі виконаних робіт по Договору від 10 вересня 2019 року про надання правничої допомоги від 20 вересня 2019 року /а.с. 101 т.7/, копією акта № 2 прийому-здачі виконаних робіт по Договору від 10 вересня 2019 року про надання правничої допомоги від 16 грудня 2019 року /а.с.230-231 т.12/, копією платіжного доручення № 393 від 17 вересня 2019 року про сплату 20000,00 грн АБ «Юлії Дубинки» за оплату професійної правничої допомоги /а.с.102 т.7/, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1392 від 22 листопада 2013 року /а.с. 103 т.7/.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2019 року між адвокатським бюро «Юлії Дубинки» та Комунальним підприємством «Диканський комбінат комунальних підприємств» укладено договір про надання правничої допомоги /а.с.97 т.7/, згідно із пунктом 1.1 якого предметом договору є надання замовнику правничої допомоги, а саме: надання консультації щодо підстав винесення ГУ ДФС в Полтавській області податкового повідомлення повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року №, підстав його судового оскарження; підготовка (складання) від імені замовника до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви до Головного управління Державної фіскальної служби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 травня 2019 року в частині застосування (нарахування) штрафних санкцій у сумі 970507,70 грн, пені у сумі 128119,27 грн; представництво інтересів замовника в Полтавському окружному адміністративному суді шляхом безпосередньої участі в судових засіданнях при розгляді адміністративної справи за позовом Замовника; складання процесуальних документів в ході розгляду вказаної адміністративної справи в Полтавському окружному адміністративному суді, а саме: відповіді на відзив, пояснень, заяв, клопотань та іншого (у випадку необхідності).

Відповідно до пункту 2.2 вказаного договору сторони домовились та визначили, що розмір та оплата послуг виконавця за даним договором здійснюється у фіксованому розмірі та порядку на суму 20000,00 грн, які сплачуються замовником протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору на підставі відповідного рахунку на умовах попередньої оплати.

З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом по Договору від 10 вересня 2019 року про надання правничої допомоги від 20 вересня 2019 року /а.с. 100 т.7/ та від 16 вересня 2019 року /а.с.229 т.12/, слідує, що виконавцем здійснені (виконані) такі роботи (послуги), а саме: вивчення та юридичний аналіз документів, що маються у Замовника по питанню проведення ГУ ДФС в Полтавській області документальної планової виїзної перевірки з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, винесення ГУ ДФС в Полтавській області податкового повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № , підстав винесення вказаного податкового повідомлення-рішення, підстав судового оскарження, в тому числі та не обмежуючись, акт перевірки від 19 квітня 2019 року № 518/16-31-13-06- 14/32546679, податкове повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № , розрахунок ГУ ДФС у Полтавській області штрафних санкцій, звіти за формою 1ДФ за 2016, 2017, 2018 роки, оборотно-сальдові відомості (балансовий рахунок 641-02) з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, відомості з головної книги по найменуванню рахунку (ПДФО) за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, відомості по виплаті заробітної плати за 2016-2018 роки (платіжні доручення, видаткові касові ордери), платіжні доручення про сплату (перерахування) ПДФО за 2016-2018 роки (6 год); вивчення та юридичний аналіз судових рішень у подібних правовідносинах згідно Єдиного державного реєстру судових рішень (3 год); аналіз чинного законодавства з питань винесення ГУ ДФС в Полтавській області податкового повідомлення-рішення від 13 травня 2019 року № , підстав винесення вказаного податкового повідомлення-рішення, підстав судового оскарження, в тому числі та не обмежуючись, Податковий кодекс України (1 год 30хв); підготовка (складання) позовної заяви від імені замовника до ГУ ДФС у Полтавській області від 13 травня 2019 р. № в частині застосування (нарахування) грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 970507,70 грн, пені у сумі 128119,27 грн (9 год); здійснення (підготовка) контррозрахунку пені на підставі п. 129.1.3 ст. 129 ПК України (19 год); підготовка додатків до позовної заяви для суду та відповідача (5 год), а також підготовка клопотання від імені КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» про долучення доказів до матеріалів справи та підготовка додатків до даного клопотання (4 год); підготовка відповіді на відзив ГУ ДФС України в Полтавській області від імені КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» (2 год. 40 хв); підготовка таблиці від імені КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» віл 16 грудня 2019 року про систематизацію заявлених підстав позову в розрізі порівняння позиції Головного управління Державної фіскальної служби в Полтавській області оспорюваного податкового повідомлення-рішення та заявлених підстав «Диканський комбінат комунальних підприємств» (4 год); підготовка довідки від імені КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» від 16 грудня 2019 року за вих. № 395 про нарахування та сплату ПДФО за період року по 31 грудня 2018 року та її погодження з бухгалтером Замовника (6 год); підготовка довідки від імені КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» від 16 грудня 2019 року за вих. № 396 про роз`яснення оборотно-сальдової відомості за балансовим рахунком 641-02 та її погодження з бухгалтером Замовника (2 год); підготовка клопотання від імені КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» від 16 грудня 2019 року (30 хв); підготовка детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом по Договору від 10 вересня 2019 року про надання правничої допомоги від 16 грудня 2019 року (30 хв).

Відповідно до Акта № 1 прийому-здачі виконаних робіт по Договору від 10 вересня 2019 року про надання правничої допомоги від 20 вересня 2019 року /а.с. 101 т.7/ та акта № 2 прийому-здачі виконаних робіт по Договору від 10 вересня 2019 року про надання правничої допомоги від 16 грудня 2019 року /а.с.230-231 т.12/, виконавцем повністю та належним чином виконано свій обов`язок за пунктом 1.1. договору від 10 вересня 2019 року про надання правничої допомоги, та замовником сплачено на користь виконавця вартість наданої правничої допомоги у сумі 20000,00 грн, сторони не мають одна до одної претензій.

Платіжним дорученням №393 від 17 вересня 2019 року сплачено КП «Диканський комбінат комунальних підприємств» на користь Адвокатського бюро «Юлії Дубинки» відповідно до пункту 2.2. Договору про надання правничої допомоги від 10 вересня 2019 року грошові кошти у сумі 20000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву /а.с.113-117 т.7/ просив покласти судові витрати на позивача, оскільки заявлена до відшкодування сума сплаченого гонорару не підтверджена належними документами та є завищеною.

Відхиляючи доводи відповідача, суд враховує, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також ціною заявленого позову (1098626,97 грн). Крім того, ці витрати пов`язані з розглядом справи та підтверджені належними доказами.

Таким чином у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача та покладення судових витрат на позивача.

Отже, судові витрати у загальній сумі 36479,40 грн підлягають розподілу між сторонами відповідно до положень статті 139 КАС України.

Враховуючи висновок суду про задоволення позову та понесення позивачем судових витрат на загальну суму 36479,40 грн, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають судові витрати на загальну суму 36479,40 грн, з яких витрати зі сплати судового збору складають 16479,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 20000,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Диканського комбінату комунальних підприємств (вул. Гоголя, буд.2, смт. Диканька, Диканський район, Полтавська область, 38500, ідентифікаційний код 32546679) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м.Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43142831) про визнання протиправним та скасування у частині податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 13 травня 2019 року в частині застосування (нарахування) грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 970507,70 грн (дев`ятсот сімдесят тисяч п`ятсот сім гривень сімдесят копійок) та пені у сумі 128119,27 грн (сто двадцять вісім тисяч сто дев`ятнадцять гривень двадцять сім копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м.Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43142831) на користь Диканського комбінату комунальних підприємств (вул. Гоголя, буд.2, смт. Диканька, Диканський район, Полтавська область, 38500, ідентифікаційний код 32546679) судові витрати у загальній сумі 36479,40 грн (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень сорок копійок), в.ч. витрати зі сплати судового збору у сумі 16479,40 грн (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31 січня 2020 року.

Суддя Н.І. Слободянюк