Справа № 460/3849/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2020 року м. Рівне №460/3849/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача адвоката Остапенка В.С.; представника відповідача Назаревич Т.В.; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить суд: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з не зарахуванням стажу роботи у Кооперативі «Наш Дім» за період з 26.04.1988 по 17.02.1991; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 20.03.2019, зарахувавши до стажу роботи у Кооперативі «Наш Дім» періоди з 26.04.1988 по 17.02.1991; стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. та суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн.

Заяви по суті справи.

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідно до рішення райвиконкому від 14.05.1987 №109 з 14.05.1987 при Костопільському комбінаті побутового обслуговування зареєстровано кооператив по виробництву товарів народного споживання з відходів виробництва «Наш дім». Відомості про членство у даному кооперативу були внесені у трудову книжку позивача. Однак, відповідач не зараховує стаж роботи у кооперативі у загальний трудовий стаж позивача, що, на думку ОСОБА_1 , є неправомірним. Тому, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що період роботи позивача 30.09.1986-25.04.1988, 18.02.1991-15.08.1997 зарахований до трудового стажу. Щодо роботи позивача у кооперативі «Наш дім», то відповідач наголошує на порушення хронологічного порядку записів в трудовій книжці позивача. Крім того, інших архівних документів щодо підтвердження роботи у кооперативі позивачем надано не було. Тому, підстави для зарахування періоду членства у кооперативі у загальний трудовий стаж відсутні. Таким чином, позивач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 10.12.2019 позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб у відкритому судовому засіданні на 14.01.2020.

Даною ухвалою також постановлено викликати до суду в якості свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

У судовому засіданні 14.01.2020 допитано в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Від допиту інших свідків позивач відмовився за відсутності необхідності їх допиту.

У судовому засіданні 14.01.2020 оголошено перерву до 30.01.2020.

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

У судове засідання також прибув представник відповідача, заперечив проти позову, та просив суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 30.01.2020.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 20 березня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 27.06.2019 №29/03.11 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, обґрунтовуючи це тим, що відсутні первинні документи щодо підтвердження роботи позивача.

01 серпня 2019 року позивач звернувся з заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи в кооперативі «Наш дім». Відповідач надав відповідь від 30.08.2019 №К-1011/07.1-59, де вказав, що надані документи не містять інформації про період членства у кооперативі, відтак підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу немає.

Не погоджуюсь з правомірністю такої відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV (далі - Закон 1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин ).

Згідно з вимогами частини другої статті 24 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - №1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, визначено, що до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до частини 1 статті 101 Закону №1788-XII, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 постанови №637).

Згідно з пунктом 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 10 листопада 2016 року № 18-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105; далі - Порядок) для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи:

1) заяву про підтвердження стажу роботи;

2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 1 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в ЄДР, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні);

3) трудову книжку;

4) документи, видані архівними установами.

За приписами пунктів 11, 13 та 14 Порядку такі документи подаються до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, за місцем проживання (реєстрації) заявника, які перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які в свою чергу, розглядають заяви про підтвердження стажу роботи та з відповідною пропозицією про задоволення або відхилення заяви, разом із вмотивованим висновком, направляють комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісія).

Пунктом 15 Порядку встановлено, що Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні.

Рішення Комісії не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії, оскільки не встановлює період роботи, який не зараховується до стажу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.11.2019 у справі №265/6202/16-а .

З системного аналізу норм законодавства вбачається, що для призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону №1058, необхідним є настання наступних умов: - досягнення 60 років для чоловіків; - стаж роботи не менше 26 років.

25 грудня 2018 року позивач досягнув 60 років. Відповідач вказує, що періоди роботи ОСОБА_1 : 30.09.1986-25.04.1988, 18.02.1991-15.08.1997 зараховані до загального страхового стажу, тобто відповідач не заперечує страховий стаж позивача 23 роки 2 місяці 20 днів.

Щодо роботи позивача у кооперативі «Наш дім», то суд зазначає наступне.

Вимогами статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 у період з 14.05.1987 по 18.08.1997 був членом кооперативу по виробництву товарів народного споживання з відходів виробництва «Наш дім» (а.с.12).

Крім того, факт виконання ОСОБА_1 художніх робіт у кооперативі підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які давали показання у судовому засіданні, і зазначили, що дійсно працювали з ОСОБА_1 у кооперативі «Наш дім».

Разом з тим, аналізуючи підстави відмови в призначенні пенсії, викладені відповідачем у відзиві, суд зазначає, що особа не може нести тягар відповідальності за відсутність документів у архіві по підприємству, необхідних для призначення пенсії, так як вона не може їх самостійно усунути, виправити, вплинути на їх зміст чи в інший спосіб довести своє право на призначення пенсії.

Наявність неточних записів у трудовій книжці (порушення порядку хронології) не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, що фактично позбавило його права на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту ведення і заповнення адміністрацією підприємства трудової книжки та іншої документації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належними та допустимим доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджений факт роботи позивача у кооперативі «Наш дім» у період з 26.04.1988 по 17.12.1991. Даний період (3 роки 7 місяців 11 днів) підлягає зарахуванню у загальний страховий стаж, який становить більше 26 років.

Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позивач 25.12.1958 року народження, на дату звернення із заявою про призначення пенсії (20.03.2019) досягнув 60-річного віку, стаж роботи позивача складає не менше 26 років, що фактично дає право на пенсію за віком.

Отже, позивач маючи станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, необхідний загальний стаж роботи, має право на отримання пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Матеріалами справи підтверджено, що заяву про призначення пенсії позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 20.03.2019.

А тому, пенсія за віком повинна бути призначена саме з дня звернення за пенсією, тобто з 20.03.2019.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачена сума судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до квитанції від 29.11.2019 №0.0., оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу адвоката суду надані наступні докази: (1) Договір доручення про надання професійної правничої допомоги та представництва від 21.11.2019 (а.с. 20); (2) Акт приймання-передачі послуг по наданню професійної правничої допомоги від 29.11.2019 (а.с. 23); (3) Квитанція від 29.11.2019 №46354974 на суму 3000,00 грн. (а.с. 24).

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами частини сьомої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Так, між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро Остапенка В.С. в особі адвоката Остапенка Володимира Сергійовича укладено Договір доручення про надання професійної правничої допомоги та представництва від 21.11.2019, відповідно до якого для виконання цього доручення адвокату надаються повноваження, передбачені законодавством, а також, зокрема: представляти та захищати права у судах усіх інстанцій; витребовувати будь-яку інформацію, у тому числі конфіденційну, у судах усіх інстанцій; складати та подавати процесуальні та інші документи правового характеру у суди усіх інстанцій; вчиняти від імені довірителя усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти представник, при підготовці, подачі процесуальних документів у відповідні установи, участі у розгляді судами адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

29 листопада 2019 року між сторонами Договору укладено Акт приймання-передачі послуг по наданню професійної правничої допомоги, відповідно до якого надані послуги з професійної правничої допомоги складаються з:

(1) роз`яснення приписів, викладених у Конституції України, Кодексі адміністративного судочинства України щодо конституційного права особи на соціальний захист, обчислення загального стаду роботи, звернення до адміністративного суду в порядку КАС України, строк звернення до суду, повноваження представника, підготовка та подання позовної заяви до суду, порядок сплати та розмір судового збору, подання стороною доказів, участь у розгляді справи судом: на роз`яснення законодавчих актів затрачено 0,30 год. (1 год. х 500,00 грн. : 2 = 250,00 грн.);

(2) опрацювання адвокатом наявних документів, складання позовної заяви, клопотання про допит свідків, інших процесуальних документів та їх копій у необхідній кількості, які в подальшому подані до суду: затрачено 7 годин (1 год. х 500,00 грн. = 2500,00 грн.);

(3) роз`яснення положень КАС України про права позивача, його представника у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, зокрема: подача позовної заяви, клопотань про виклик свідків, участь у підготовчому засіданні (у разі його проведення), участь у розгляді справи (якщо справа слухається з викликом сторін), надання пояснень по суті позовних вимог, участь у дослідженні доказів, подання до суду заяв та клопотань та їх розгляду, висловлювання своєї думки у судових дебатах щодо позовних вимог тощо, отримання копій судових рішень суду першої інстанції, підготовка та подача апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, підготовка та подача касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу: на роз`яснення законодавчих актів затрачено 0,30 год. (1 год. х 500,00 грн. : 2 = 250,00 грн.).

З даного приводу суд зазначає, що Акт приймання-передачі послуг по наданню професійної правничої допомоги від 29.11.2019 містить розрахунок за надані послуги, які по суті не могли бути надані адвокатом щодо розгляду справи у суді першої інстанції: «роз`яснення положень КАС України про права позивача, його представника у апеляційної та касаційної інстанцій», «участь у підготовчому засіданні (у разі його проведення)», «підготовка та подача апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, підготовка та подача касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу». Акт приймання передачі виконаних послуг повинен містити чіткий перелік наданих послуг, що пов`язані саме з розглядом справи у суді першої інстанції.

Суд відхиляє такий доказ, як квитанція від 29.11.2019, про сплату суми у розмірі 3000,00 грн., оскільки така квитанція містить запис у призначенні платежу «юридичні послуги без ПДВ».

Дана квитанція підтверджує оплату не ідентифікованих послуг правової допомоги на загальну суму 3000,00 грн.; не містить посилання ні на Договір про надання правової допомоги, ні на номер адміністративної справи, ні на інші реквізити, які дали б змогу ідентифікувати певні послуги. Такий доказ не може вважатися належним.

Таке правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №810/2823/17 (адміністративне провадження №К/9901/7937/18).

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду не надано.

Таким чином, заявлена сума не підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця Короленка, 7; ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з не зарахуванням стажу роботи у Кооперативі «Наш Дім» за період з 26.04.1988 по 17.02.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 20.03.2019, зарахувавши до стажу роботи у Кооперативі «Наш Дім» періоди з 26.04.1988 по 17.02.1991.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ().

У стягненні витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. 00 коп. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 04 лютого 2020 року.

Суддя Недашківська К.М.