Справа № 360/4793/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

04 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4793/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Смішливої Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Чепурової К.В.,

позивача: ОСОБА_1 .

представника позивача: ОСОБА_3., дов. від 22.08.2019 № 1411,

представника відповідача: Татаринова О.В. дов. № 3204/111/28/01-19 від 17.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про внесення змін до наказу про звільнення, виплату заборгованості за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати запис у наказі ГУНП в Луганській області № 405 о/с від 31 серпня 2018 року "з виплатою компенсації за 18 днів невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час з 07 листопада 2017 року по 03 вересня 2018 року" незаконним;

- зобов`язати відповідача змінити запис у наказі ГУНП в Луганській області № 405 о/с від 31 серпня 2018 року на "з виплатою компенсації за 20 днів невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час з 07 листопада 2017 року по 03 вересня 2018 року";

- стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки у сумі 112761,10 грн;

- стягнути з відповідача кошти за невикористану відпустку у розмірі 593,30 грн.

Ухвалою від 11 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про виплату заборгованості за не своєчасний розрахунок при звільненні повернуто позивачу (арк. спр. 14).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 360/4793/19 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду (арк. спр. 36-37).

08 січня 2020 року адміністративна справа № 360/4793/19 надійшла до Луганського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2020 року справу № 360/4793/19 передано для подальшого розгляду судді Смішливій Т.В.

Ухвалою суду від 10 січня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження та залишено без руху (арк. спр. 41-42).

Ухвалою суду від 21 січня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр.67-68).

04 лютого 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач не проходив публічної служби, а був вільно-найманим працівником - слюсарем-сантехніком.

Позивач та його представник позов підтримали, зазначили, що оскільки ГУНП в Луганській області є особою публічного права, то даний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства незважаючи на те, що позивач був вільно-найманою особою та публічну службу не проходив.

Представник відповідача проти позову заперечувала, зазначила, що відносини з позивачем носили характер трудових, а тому просила закрити провадження в адміністративній справі, а у випадку, якщо суд буде розглядати дану справу по суті спору, наполягала на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами щодо внесення змін до наказу про звільнення, оскільки витяг з нього позивач отримав 03.09.2018.

Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

З матеріалів справи встановлено, що наказом ГУНП в Луганській області № 898 о/с від 26 грудня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду слюсаря-сантехніка тренінгового центру ГУНП в Луганській області (арк. спр. 64 зв.б., 96).

Наказом ГУНП в Луганській області № 405 о/с від 31 серпня 2018 року позивача звільнено з роботи з 03 вересня 2018 року (за згодою сторін) за п. 1 ст. 36 КЗпП України. (арк. спр. 54).

З матеріалів справи встановлено, що трудові правовідносини між ОСОБА_1 та ГУНП в Луганській області виникли на підставі заяви позивача та наказу про його призначення на посаду слюсаря-сантехніка.

Суд зауважує, що робота в державній установі, не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, оскільки, прийняття та звільнення позивача з посади відбулось лише на підставі відповідних норм Кодексу законів про працю України.

Відповідно, судом встановлено, що позивач працював на посаді слюсаря-сантехніка тренінгового центру ГУНП в Луганській області на підставі наказу про призначення № 898 о/с від 26 грудня 2016 року.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства суд виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Згідно пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування

Суд зауважує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише на ті, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Разом з цим, при наданні спору статусу публічно-правового з приводу прийняття громадян на публічну службу, проходження, звільнення з публічної служби, необхідно встановити наявність таких підстав: 1) чи проходила особа конкурс на заняття вакантної посади; 2) чи складала така особа присягу посадової особи; 3) чи присвоювався їй ранг у межах відповідної категорії посад.

Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина друга статті 1 Закону № 889-VIII).

Державна служба характеризується тим, що: а) здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; б) має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; в) регламентується Законом України «Про державну службу» та іншими спеціальними законами; г) характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; ґ) пов`язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; д) характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців; е) оплачується за рахунок державного бюджету.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Разом з цим, до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та інше.

Оскільки позивач працював в ГУНП в Луганській області в якості вільно найманого працівника, то така робота позивача не є публічною службою, відповідно, спір з приводу звільнення позивача із займаної посади не є спором "з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби", у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Спір, що виник між сторонами є виключно трудовим спором.

Наявність у спірних правовідносинах сторони - суб`єкта владних повноважень - ГУНП в Луганській області, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходив публічну службу, а в спірних правовідносинах ГУНП в Луганській області відносно ОСОБА_1 не виконував функцій суб`єкта владних повноважень, а виконував функції роботодавця.

З огляду на викладене, судом встановлено, що даний спір не є публічно-правовим, а справа не відноситься до адміністративної юрисдикції.

Суд зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі № 815/6096/17, Верховний Суд зазначив, що у даній справі відсутній спір з приводу прийняття громадян на публічну службу та її проходження, а є виключно трудовим спором, у зв`язку з чим повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства. Разом з цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що відповідач у цих правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як роботодавець у трудових відносинах.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Абзацом другим частини першої статті 319 КАС України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відтак, під час розгляду даної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про виплату заборгованості за не своєчасний розрахунок при звільненні Луганський окружний адміністративний суд не є судом, встановленим законом, що є підставою для скасування будь-якого судового рішення, винесеного по суті спору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої, другої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Клопотання відповідача про залишення позову без розгляду судом не розглядається, оскільки суд дійшов висновку, що даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, тобто строки визначені КАС України не застосовуються.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки докази про сплату судового збору у вигляді квитанції № 74 від 09 жовтня 2019 року у розмірі 1141,20 грн (арк. спр. 49) та № 4 від 24 жовтня 2019 року у розмірі 1523,50 грн (арк. спр. 48), долучених до справи, враховані у справі № 360/4306/19.

Отже, з питань повернення судового збору позивач має право звернутись до суду з відповідним клопотанням у справі № 360/4306/19, про що вказано в ухвалі суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 360/4306/19.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 238, 239, 319 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про внесення змін до наказу про звільнення, виплату заборгованості за несвоєчасний розрахунок при звільненні, у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачеві право на звернення з даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу в повному обсязі складено та підписано судом 04 лютого 2020 року.

Суддя Т.В. Смішлива