Справа № 200/14850/19-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 р. Справа№200/14850/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо непризначення та невиплати з 08 листопада 2019 року пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697);

- зобов`язання відповідача скасувати рішення від 13 листопада 2019 року № 93 щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії з 08 листопада 2019 року за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697;

- зобов`язання відповідача призначити і виплачувати з 08 листопада 2019 року пенсію за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697;

- зобов`язання прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та здійснення виплат з 08 листопада 2019 року за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697;

- звернення до негайного виконання рішення суду;

- встановлення судового контролю.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697, оскільки не враховано під час розрахунку вислуги років положень постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 щодо пільговості обрахунку періоду, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції. Також до вислуги років не було враховано період навчання в юридичному вузі та службу в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого. Позивач зазначає, що його вислуга років станом на 01 вересня 2019 року має становити 28 років 04 місяці 18 днів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16 січня 2020 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що необхідною умовою для пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697 є наявність певної вислуги років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів. Згідно з чинним законодавством на дату звернення з заявою про призначення пенсії у ОСОБА_1 відсутній необхідний пільговий стаж, у тому числі на посадах прокурорів.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 (а.с. 15-16).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

08 листопада 2019 року позивач звернувся до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697, надавши копію трудової книжки НОМЕР_3 від 09 жовтня 2003 року (а.с. 22-24), диплому серії НОМЕР_6 від 29 червня 2002 року (а.с. 26-27), витягу із послужного списку від 07 листопада 2019 року (а.с. 17-18), наказу про оголошення вислуги років № 553к від 05 вересня 2019 року (а.с. 20-21), довідки про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил (АТО) від 07 листопада 2019 року № 15-299вих-19 (а.с. 19), довідки про заробітну плату від 04 листопада 2019 року № 14-229вих-19 (а.с. 55-59), копії посвідчення учасника бойових дій (а.с. 14).

Рішенням від 13 листопада 2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697, оскільки загальний страховий стаж складає 19 років 05 місяців 16 днів, в тому числі вислуги років - 15 років 06 місяців 10 днів, на посадах прокурорів - 14 років 05 місяців 27 днів (а.с. 28).

Тобто, спірними є питання наявності у ОСОБА_1 не лише загальної вислуги років не менше 24 років 6 місяців, але й наявності вислуги років безпосередньо на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах прокуратури, є Закон № 1697.

Абзацом 11 частини першої статті 86 Закону № 1697 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Частиною шостою вказаної статті визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Рішенням від 13 листопада 2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697, оскільки загальний страховий стаж складає 19 років 05 місяців 16 днів, в тому числі вислуги років - 15 років 06 місяців 10 днів, на посадах прокурорів - 14 років 05 місяців 27 днів.

Проте, з такими висновками відповідача суд не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58.

У трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 09 жовтня 2003 року записами № 1-2 встановлено, що позивач з 15 серпня 1998 року, наказ 168 від 31 липня 1998 року, по 02 жовтня 2003 року, наказ 232о/с від 02 жовтня 2003 року, проходив службу в органах внутрішніх справ (а. с. 22). За даними витягу із послужного списку, наданого військовою прокуратурою об`єднаних сил (а. с. 17), службу проходив на посаді оперуповноваженого. За відомостями, зазначеними у витязі з наказу від 02 жовтня 2003 року № 232 о/с (а. с. 31), вислуга років за цей період станом складала 05 років 01 місяць 17 днів.

Із розрахунку стажу (а. с. 63), наданого відповідачем, вбачається, що даний період протиправно не було враховано органом пенсійного фонду при проведенні розрахунків загального стажу та не наведено мотивів такого неврахування.

Відповідно до додатку до диплому про вищу освіту НОМЕР_6 позивач поступив до Донецького інституту внутрішніх справ при Донецькому національному університеті 31 липня 1998 року, закінчив навчання - 29 червня 2002 року за денною формою за спеціальністю правознавство (а.с. 26-27).

Із розрахунку стажу (а. с. 63), наданого відповідачем, вбачається, що до вислуги років на посадах прокурорів не включено період навчання позивача в Донецькому інституті внутрішніх справ при Донецькому національному університеті, що суперечить вимогам частини шостої статті 86 Закону № 1697 (а.с. 63). В рішенні Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 листопада 2019 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років не наведено також мотивів незарахування цього періоду.

За даними трудової книжки ОСОБА_1 з 16 жовтня 2003 року призначений помічником прокурора м. Краматорська (наказ 1090-о від 16 жовтня 2003 року), з 14 листопада 2003 року переведений старшим помічником Краматорського міськрайонного природоохоронного прокурора (наказ 1243-о від 14 листопада 2003 року), з 08 грудня 2003 року переведений помічником прокурора Олександрівського району (наказ 1317-о від 08 грудня 2003 року), з 01 червня 2004 року переведений помічником прокурора Слов`янського району (наказ 852-о від 01 червня 2004 року), з 01 липня 2005 року переведений старшим помічником прокурора Слов`янського району (наказ 839-о від 01 липня 2005 року), з 11 червня 2012 року призначений старшим прокурором Слов`янської міськрайонної прокуратури (наказ 1431-о від 11 червня 2012 року), з 07 липня 2012 року переведений старшим помічником Слов`янського міськрайонного прокурора (наказ 230-о від 07 лютого 2012 року), з 20 липня 2015 року переведений прокурором Слов`янської міськрайонної прокуратури (наказ 945-к від 20 липня 2015 року), з 15 грудня 2015 року призначений прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області (наказ 2272-к від 15 грудня 2015 року), з 24 грудня 2015 року звільнений з посади в порядку переведення до військової прокуратури Донецького гарнізону (а.с. 22-24).

Згідно із витягом з послужного списку, наданого військовою прокуратурою об`єднаних сил, ОСОБА_1 з 25 грудня 2015 року призначений прокурором третього відділу військової прокуратури Донецького гарнізону (наказ 680-вк від 21 грудня 2015 року), з 12 січня 2016 року звільнений з займаної посади у зв`язку з вступом на військову службу (наказ 08-вк від 12 січня 2016 року), з 13 січня 2016 року призначений прокурором третього відділу військової прокуратури Донецького гарнізону м. Артемівськ Донецької області (наказ № 3 к від 13 січня 2016 року), з 14 квітня 2016 року прокурор військової прокуратури Донецького гарнізону м. Артемівськ Донецької області (наказ № 58 к від 14 квітня 2016 року), з 11 лютого 2017 року заступник військового прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону м. Артемівськ Донецької області (наказ № 376 к від 10 липня 2017 року), з 09 жовтня 2018 року начальник відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції слідчого управління військової прокуратури об`єднаних сил м. Краматорськ Донецької області (наказ 313 к від 08 жовтня 2018 року), з 05 лютого 2019 року начальник другого відділу нагляду з організації процесуального керівництва та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності військової прокуратури об`єднаних сил м. Краматорськ Донецької області (наказ 98 к від 05 лютого 2019 року) (а.с. 17-18).

Враховуючи приписи частини шостої статті 86 Закону № 1697, суд дійшов висновку, що позивач з 16 жовтня 2003 року до 08 жовтня 2018 року перебував на посадах, які включаються до розрахунку вислуги років, у тому числі на посадах прокурорів.

У період з 09 жовтня 2018 року по день звернення до органу пенсійного фонду позивач перебував на посаді начальника відділу військової прокуратури. Рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 листопада 2019 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років не містить обґрунтування незарахування цього періоду.

Проте, абзацом 4 частини четвертої статті 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (в редакції Закону України до 25 вересня 2019 року, який охоплює період призначення позивача з 09 жовтня 2018 року на посади начальника відділів військової прокуратури) передбачено, що військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Із витягу із послужного списку вбачається, що позивач призваний на військову службу 29 грудня 2015 року (а. с. 17), а тому на нього поширюється дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ та інші акти пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ […]. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 8, 16 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - постанова № 393) встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:

- час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу;

- служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

При застосуванні наведених норм суд враховує, що можливість призначення пенсій за вислугу років повинна пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний період часу.

Матеріалами справи підтверджується проходження позивачем військової служби.

Крім того, довідкою військової прокуратури об`єднаних сил від 07 листопада 2019 року № 15-299 вих-19 (а. с. 19) підтверджено, що позивач з 25 грудня 2015 року по 30 квітня 2018 року, з 01 травня 2018 року по 04 лютого 2019 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. З 02 лютого 2019 року приймає участь в операції об`єднаних сил, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та проведення, є учасником бойових дій.

За цих обставин наявні підстави для зарахування військової служби у ці періоди у пільговому обчисленні до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до Закону № 1697 у розрахунку один місяць служби за три місяці.

Слід також зазначити, що відповідачем необґрунтовано до вислуги років на посадах прокурорів не включено період з 25 грудня 2015 року по 31 січня 2016 року без визначення підстав такого невключення, незважаючи на те, що у період з 25 грудня 2015 року по 12 січня 2016 року та з 13 січня 2016 року по 14 квітня 2016 року позивач перебував на посаді прокурора третього відділу військової прокуратури Донецького гарнізону та на посаді прокурора третього відділу військової прокуратури Донецького гарнізону м. Артемівськ Донецької області (а.с. 63).

Необґрунтовано відповідачем також невключення періоду з 20 травня 2012 року по 10 червня 2012 року визначений як «слідчі».

З огляду на вищевикладені висновки суд вважає, що рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 листопада 2019 року прийнято без дотримання принципу обґрунтованості, а тому належним способом захисту буде визнання його протиправним та скасування.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та здійснення виплат пенсії та зобов`язання призначити і виплачувати з 08 листопада 2019 року пенсію за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697 суд зазначає наступне.

За змістом статті 81 Закону № 1788 призначення і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а тому відповідач має виключну компетенцію в питаннях призначення, перерахунку та виплати пенсії позивачеві.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблені Рекомендації № К (80) 2 для держав-членів стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень обирає те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо про зобов`язання відповідача прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та здійснення виплат пенсії та зобов`язання призначити і виплачувати з 08 листопада 2019 року пенсію за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697 задоволенню не підлягають, оскільки вони входять до дискреції відповідача, а не суду.

За таких обставин та з метою належного та ефективного захисту прав позивача суд доходить висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2019 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697 з урахуванням висновків суду щодо підстав та порядку обчислення вислуги років, у тому числі на посадах прокурорів.

Враховуючи, що суд зобов`язує повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2019 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697 з урахуванням висновків суду, то вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо непризначення та невиплати з 08 листопада 2019 року пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697, а також вимоги про допущення негайного виконання рішення суду відповідно до частини другої статті 371 КАС України є передчасними та задоволенню не підлягають.

Щодо встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене та, враховуючи, що примусове виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, і доводи про можливість ухилення від виконання рішення суду в майбутньому є припущенням, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат у зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову як учасника бойових дій, відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84100) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 листопада 2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2019 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII з урахуванням висновків суду щодо підстав та порядку обчислення вислуги років, у тому числі на посадах прокурорів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 лютого 2020 року.

Суддя Ю.М. Льговська