Справа № 280/6145/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 лютого 2020 року Справа № 280/6145/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянувши за правилами загального провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за особливості проходження служби - постанова КМУ № 704, місячну премію та індексацію заробітної плати) та одноразового додаткового виду грошового забезпечення (матеріальної допомоги на оздоровлення) за період з березня 2018 року по вересень 2019 року, та виплатити заборгованість;

стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі утриманих з нього сум податку на доходи фізичних осіб у розмірі 51389 (п`ятдесят одна тисяча триста вісімдесят дев`ять) гри. 68 коп. та військового збору у розмірі 4282 (чотири тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 49 коп.

Ухвалою суду від 16.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.01.2019.

Ухвалою суду від 08.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.01.2019.

08.01.2019 представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Позивач в обґрунтування своєї правової позиції зокрема зазначив, що був звільнений зі служби податкової міліції у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. При звільненні йому було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, при цьому відповідачем до складу місячного грошового забезпечення не було враховано всі отримані позивачем складові, зокрема, особливості проходження служби - постанова КМУ № 704, місячну премію та індексацію заробітної плати) та одноразового додаткового виду грошового забезпечення (матеріальної допомоги на оздоровлення) за період з березня 2018 року по вересень 2019 року. Позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, однак Головним управлінням ДФС у Запорізькій області листом було повідомлено про правомірне нарахування та виплату допомоги при звільненні та відсутність підстав для здійснення донарахувань до одноразової грошової допомоги. Вважаючи дії відповідача протиправними, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що позивач обґрунтовує свою позовну заяву нормами законодавства які на нього не поширюються, отже підстав щодо включення індексації та премії, матеріальної допомоги в одноразову грошову допомогу при звільненні відсутні в законодавстві взагалі. Утримання з грошового забезпечення позивача податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідає нормам Податкового кодексу України. Просить у позові відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , підполковник податкової міліції, старший інспектор з особливих доручень штабу оперативного управління наказом ГУ ДФС у Запорізькій області відповідно до наказу про звільнення від 30.08.2019 №814-о була звільнена зі служби відповідно у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років.

Відповідно до наказу про звільнення від 30.08.2019 №814-о, обчислена вислуга років складає 16 (шістнадцять) повних календарних років служби.

Місячне грошове забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені складалось з:

Посадового окладу - 5500,00грн.

Окладу за військовим (спеціальним) званням - підполковник - 1410,00грн.

Надбавки за вислугу років (40 відсотків) - 2764,00грн.

Місячної премії виплаченої у серпні - 795,61 грн.

РАЗОМ : 10469,61грн.

Відповідачем було визначено розмір одноразової грошової допомоги при звільнені відповідно до наступного розрахунку: (10469,61грн.*16 років)*50% = 83756,88грн.

При звільненні були надані довідка про розмір грошового забезпечення №344 від 03.10.2019 та довідка про додаткові види грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 вересня 2019 року №342 від 03.10.2019 для обчислення та призначення пенсії.

В жовтні 2019 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області із заявою про донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільнені

За результатами розгляду заяви відповідач направив позивачу відповідь листом №14988/14/08-01-05-00-36 від 13.11.2019 року щодо донарахування та виплати одноразової грошової допомоги особам рядового і начальницького складу податкової міліції при звільнені із служби та виплати грошової компенсації податку та військового збору, в якій зазначено, що розрахунок одноразової грошової допомоги при звільнені складений на підставі вимог діючого законодавства. Отже, підстав для здійснення донарахувань до одноразової грошової допомоги немає.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду та зазначив, що середньомісячний розмір грошового забезпечення на день звільнення становив 13766,32 грн. Отже, позивач повинна була отримати одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 110130,56 грн. (13766,32 грн. х 16 років х 50%). При цьому відповідачем до складу місячного грошового забезпечення не було враховано всі отримані позивачем складові, зокрема за особливості проходження служби - Постанова КМУ № 704 у розмірі 19154,52 грн., місячну премію в розмірі 32510,37 грн., індексацію заробітної плати в розмірі 1307,89 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 24781,32 грн.

Крім цього відповідно до довідки від 25.10.2019 року №358 з нарахованої позивачу суми заробітної плати за січень 2017 року по грудень 2018 року було утримано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 51389,68 грн. та військовий збір в сумі 4282,49 грн., які як вважає позивач повинні бути компенсовані відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення грошових винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (надалі - Порядок №44).

Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли, суд виходив з наступного.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регулюється, п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі- Порядок №393), згідно з яким військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за віком, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу податкової міліції здійснюється в порядку, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 № 616 (далі - Порядок №616). Станом на дату звільнення позивача вже набрав чинності Порядок №616.

У п.2 Розділу 1 цього Порядку №616 терміни вживаються в таких значеннях:

місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події;

одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

Згідно п.3 Розділу 1 Порядку № 616 грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з:

1) посадового окладу;

2) окладу за спеціальним званням;

3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення:

надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень;

доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук;

доплати за вчене звання;

премій;

4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення:

матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

допомоги для оздоровлення.

Щодо перерахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме за особливості проходження служби - Постанова КМУ № 704.

Відповідно до пп. 2,3,5,6,7 розділу 4 Порядку №616 надбавка за особливості проходження служби виплачується особам начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) з дня її встановлення.

Керівник ДФС та керівники її територіальних органів у межах асигнувань, що виділяються на утримання відповідних органів, мають право встановлювати надбавку за особливості проходження служби у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

Надбавка встановлюється та виплачується на підставі наказу.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення службової дисципліни надбавка за особливості проходження служби знімається або розмір її зменшується.

У разі недостатності фонду грошового забезпечення для проведення виплати надбавки її розмір переглядається.

Надбавку може бути переглянуто у бік як збільшення, так і зменшення або знято у тому самому порядку, в якому здійснюється її встановлення.

Таким чином, при вирішенні спорів про виплату надбавок і доплат, необхідно виходити з нормативно - правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно - правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути) у випадках відсутності коштів у проведенні вказаних виплат, погіршення якості роботи і порушення службової дисципліни або з інших підстав передбачених в законі.

З довідки від 03.10.2019 №343 судом встановлено, що доплата за особливості проходження служби виплачувалася не постійно, на момент звільнення у вересні 2019 взагалі не виплачувалася, крім того її встановлення є правом керівника, а не обов`язком, а так як місячне грошове забезпечення -це грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, відповідно на момент звільнення дана доплата була відсутня, саме тому суд вважає, що відповідач діяв правомірно, що не включив надбавку за особливості проходження служби.

Щодо перерахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням місячної премії та індексації заробітної плати, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося, відповідно до п.2 Розділу 1 цього Порядку №616 (…)премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події.

Так як позивач звільнився у вересні 2019, відповідно премія за серпень 2019 повинна бути включена у розмір місячного грошового забезпечення, однак як вбачається з довідки від 03.10.2019 №343 у серпні 2019 році премія позивачу не виплачувалася, тому відповідач правомірно включив у розмір місячного грошового забезпечення премію за липень 2019 у розмірі 795,61 грн., тобто за той місяць, що передує звільненню.

Щодо індексації грошового забезпечення, суд зазначає, що індексація як окрема складова при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, в нормативно правових актах не зазначена.

Однак, згідно ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення);

Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.

Відповідно до п.7 Розділу 1 цього Порядку №616 індексація грошового забезпечення особи начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) здійснюється в порядку та розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до довідки від 03.10.2019 №343 індексація грошового забезпечення позивача проводилася, однак до при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, індексація не була врахована, що підтверджується розрахунком відповідача, який наведений у відзиві, про що зазначав і позивач і не заперечував відповідач.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

З аналізу законодавства суд приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Аналогічна правова позиція застосована у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 (справа №638/9697/17), від 30.09.2019 (справа №750/9785/16-а), від 20.11.2019 ( справа №522/11257/16-а ), від 23.12.2019 (справа №347/1920/17) .

Враховуючи викладене, позовні вимоги про включення індексації до складу одноразової грошової допомоги при звільненні підлягають задоволенню.

Щодо врахування матеріальної допомоги на оздоровлення при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до п.2 Розділу 1 цього Порядку №616 до місячного грошового забезпечення не враховуються одноразові додаткові видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.3 Розділу 1 цього Порядку №616 допомоги для оздоровлення відноситься

до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які не є складовою місячного грошового забезпечення, тому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні вона не включається.

Щодо стягнення з відповідача грошової компенсації у розмірі утриманих з нього сум податку на доходи фізичних осіб у розмірі 51389 (п`ятдесят одна тисяча триста вісімдесят дев`ять) грн. 68 коп. та військового збору у розмірі 4282 (чотири тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 49 коп., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачу відповідно до довідки 25.10.2019 №358 було нараховано та утримано податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 по грудень 2018 у розмірі 51 389, 68 грн. та військовий збір за той же період у розмірі 4 282,49 грн.

Тобто період за який позивач просить стягнути компенсацію це з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Пункт 168.5 статті 168 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01 січня 2017 року до 01 січня 2019 року): суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Таким чином, передбачена пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України компенсація утриманої з грошового забезпечення (грошових винагород та інших виплат) суми податку на доходи фізичних осіб здійснюється за рахунок таких сум, тобто законодавцем встановлено особливості утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб для наведених у цьому пункту осіб. Тому спірні правовідносини врегульовано податковим законодавством, а саме Податковим кодексом України.

У спірний період (з 01 січня 2017 року по 31.12.2018 року) установлені пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України особливості утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб не розповсюджувалися на осіб рядового і начальницького складу податкової міліції. Тому утримані з грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу податкової міліції суми податку на доходи фізичних осіб не підлягали спрямуванню на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Пункт 348.1 статті 348 Податкового кодексу України: податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Пункт 353.1 статті 353 Податкового кодексу України: особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок №44)

Пункт 1: цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пункт 2 (у редакції, чинній до 03 червня 2017 року): грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро.

Пункт 2 (у редакції, чинній з 03 червня 2017 року): грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Аналіз норм Порядку №44 дозволяє дійти висновку, що його приписи не можуть бути самостійною підставою для визначення наявності у особи права на вказану компенсацію, оскільки цей Порядок було затверджено на виконання пункту 22.7 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та він лише визначає умови і механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб певним категоріям громадян, право на яке було передбачено у вказаному Законі, а у наступному в Податковому кодексі України.

Неприведення приписів Порядку № 44 у відповідність до внесених Законом України №1797-VIII від 21 грудня 2016 року змін до Податкового кодексу України в частині виключення певної категорії громадян з переліку осіб, які мають право на компенсацію, не є підставою розглядати цей Порядок як нормативно-правовий акт, який визначає особливості утримання і сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб для осіб рядового і начальницького складу податкової міліції.

Частини перша та шоста статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлюють, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Посилання позивача на те, що служба в органах податкової міліції є військовою службою та відповідно посилання на нормативно-правові акти які регулюють соціальний та правовий захист військовослужбовців суд вважає необґрунтованими, оскільки це не відповідає визначеному у статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» розумінню військової служби.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 №520/4613/19, від 25 березня 2019 року в справі № 820/4516/18 , 18.11.2019 №804/2382/18.

Щодо компенсації військового збору, суд зазначає, що належного обґрунтування позивач не наводить, а відповідно до п.5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Тобто законодавчо взагалі не передбачена компенсація військового збору, а лише для відповідної категорії осіб передбачена компенсація суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Враховуючи все вище наведене суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач посилається на Постанову КМУ від 30.08.2017 N 704, яка регулює лише окремі питання грошового забезпечення, однак суд зазначає, що на дату звільнення позивача набрав чинності Порядок №616, який є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює питання виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу податкової міліції, тому суд вважає вірним застосовувати в даних правовідносинах саме Порядку №616.

Помилковим суд вважає і посилання позивача на п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393, так як даний пункт не регулює питання «виплати одноразової грошової допомоги при звільненні», а регулює питання «обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення», що не є предметом розгляду даної справи.

Також суд не погоджується з позивачем з приводу того, що справа №808/1191/18 є подібною даній справі, та результати її розгляду повинні враховуватися судом, суд в даному випадку підтримує правову позицію відповідача, так як на момент розгляду справи №808/1191/18 не було спеціального нормативно-правового акту, а саме Порядку №616, який би регулював правовідносини щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу податкової міліції.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що більшість доводів позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третій статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на наведені норми законодавства, суд робить висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 192,10 грн. судового збору, сплаченого за звернення до суду із позовом, оскільки за результатом розгляду справи суд частково задовольнив позовні вимоги позивача.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )- задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення та виплатити заборгованість.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 192,10 грн. (сто дев`яносто дві гривні 10 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 04.02.2020.

Суддя О.В. Конишева