Справа № 340/63/20
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року справа № 340/63/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - Управління) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до Управління про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру виплати пенсії за період, починаючи з 01 січня 2018 року.

Водночас просив суд зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року та стягнути з Управління борг у сумі 49200 грн.

У позовній заяві зазначає, що відповідач безпідставно зменшив відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення з 90% до 70%.

Вважає, що зміни до законодавства стосовно розміру пенсійного забезпечення військовослужбовців (після звільнення його зі служби) не поширюються на правовідносини, які припинились до набрання ними чинності.

Стверджує, що відповідач перерахував пенсію в сторону збільшення за період, починаючи з 01 січня 2018 року.

Однак, припинив виплату частини суми збільшення упродовж двох років на підставі приписів нормативно-правового акту Уряду України.

Вважає, що дії Управління протиправні, оскільки згаданий підзаконний акт суперечить Основному Закону України та іншим законам.

Управління заперечило щодо задоволення позову, надіславши відзив на нього (а.с.20-22).

Зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Водночас пояснило, що, зменшуючи виплату збільшення пенсії, керувалось приписами нормативно-правового акту Уряду України.

Стверджує, що з 01 січня 2018 року максимальний розмір пенсії військовослужбовця не може перевищувати 70% грошового забезпечення.

У зв`язку із збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців пенсію позивача перерахували і її розмір (70% грошового забезпечення) є більшим, ніж розмір до перерахунку (90% грошового забезпечення).

Ухвалою суду від 14 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.2-3).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, позивач (пенсіонер органів внутрішніх справ) перебуває на обліку в Управлінні з 25 червня 1996 року (а.с.19).

ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон).

21 лютого 2018 року Уряд України прийняв Постанову «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 (далі - Постанова), котра набрала чинності з 24 числа того ж місяця і року.

Приписами пунктів 1 та 2 Постанови встановлено, що треба перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374).

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Позивачу призначена пенсія з 25 червня 1996 року в розмірі 90% грошового забезпечення.

З січня 2018 року позивачу нарахована пенсія у розмірі 70% грошового забезпечення (а.с.19).

Грошове забезпечення становить 9840 грн. (а.с.20-22).

Управління на підставі припису пункту 2 Постанови протягом 2018 року виплачує 50% суми, на яку збільшена пенсія, протягом 2019 року - 75% (а.с.19).

Про здійснення перерахунку пенсії та зменшення відсотка грошового забезпечення під час її обчислення позивач дізнався від Управління, коли отримав відповідь на звернення від 02 січня 2020 року (а.с.14).

Позивач звернувся до суду 13 січня 2020 року (а.с.5-8).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, позивач прагне здійснення перерахунку пенсії та виплати додаткових коштів.

Стверджує, що отримує пенсію у меншому розмірі з вини Управління.

Відповідно до приписів частини 2 статті 55 Закону нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, до спірних правовідносин не поширюється строк звернення до суду.

У сторін не існує спору щодо початку перерахунку пенсії на підставі приписів Постанови.

Цією датою є 01 січня 2018 року.

Вирішуючи спір, у суду виник обов`язок дати відповідь на таке запитання: який відсоток грошового забезпечення становить пенсія позивача станом на 01 січня 2018 року?

У грудні 2017 року Управління нараховувало пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення.

За січень 2018 року відповідач нарахував пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення, керуючись приписами частини 2 статі 13 Закону.

Цією нормою права встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Таке максимальне обмеження розміру пенсії встановлено Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон 2), яким внесли зміни до Закону.

Закон 2 набрав чинності 01 квітня 2014 року.

Тому, виникає питання: чому Управління не застосовувало таку величину обмеження пенсії військовослужбовців до 01 січня 2018 року?

Відзив на позов не містить відповіді на таке запитання.

Це ж вказує на непослідовність дій Управління.

Правовідносини військовослужбовця і держави завершуються під час звільнення зі служби.

Військовослужбовцю призначається пенсія відповідно до законодавства, яке діяло на час звільнення.

Ним визначається відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення за останньою посадою, яке складається з певних складових, та умови перерахунку, якщо таке право встановлено законом.

Наступні зміни законодавства стосовно проходження військової служби не можуть стосуватись військовослужбовця, якого звільнено, оскільки припинили діяти правовідносини.

Таке правило стосується і законодавства щодо виплати пенсії військовослужбовцю, крім випадків, коли відбувається покращення прав останніх.

Зменшивши відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення, Управління надало Закону зворотну дію (поширивши його дію на припинені правовідносини), що призвело до погіршення прав позивача.

Це ж суперечить приписам статті 58 Конституції України.

Нею встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Збільшення пенсії військовослужбовця пов`язане виключно зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців, що встановлено приписами частини 4 статті 63 Закону.

Цією нормою права передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Закон не дозволяє під час перерахунку пенсії військовослужбовцям у зв`язку зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців зменшувати відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення, яке встановлено на час звільнення, до тієї межі, щоб новий розмір пенсії (грошовий вираз) був більшим, ніж попередній.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що Управління вчинило протиправні дії стосовно зменшення відсоткового співвідношення пенсії позивача до грошового забезпечення (порушення припису пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України).

Такий правовий висновок поділяє і Верховний Суд (справа №686/12623/17).

Аналіз фактичних обставин справи вказує, що відповідач перерахував пенсію в сторону збільшення, а потім зменшив виплату підвищення, керуючись приписами Постанови.

Таким чином, зменшивши виплату збільшення пенсії ОСОБА_1 упродовж 2018-2019 років, Управління частково припинило її виплату на підставі підзаконного нормативно-правового акту.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право на отримання пенсії є конституційним правом людини і громадянина.

Відповідно до приписів пунктів 1 та 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Приписами частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 3) встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Припис пункту 5 частини 1 цієї ж норми Закону 3 надає право припиняти виплату пенсії лише у випадку, коли це встановлено законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом.

Законодавець, приймаючи статтю 49 Закону 3, не делегував право встановлювати інші випадки припинення виплати пенсії іншим владним суб`єктам.

Це доводиться тим, що закони приймаються виключно Парламентом України.

У разі делегування таких повноважень це б суперечило сукупності приписів пунктів 1 та 6 частини 1 статті 92 Конституції України.

Приписами частини 4 статті 63 Закону встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Сукупний аналіз цієї норми Закону, Конституції України та Закону 3 вказує на наступне.

У відповідача на підставі приписів Постанови виник обов`язок провести перерахунок пенсії позивача в сторону збільшення.

Водночас, Управління не мало права припиняти виплату частини збільшення суми пенсії на підставі підзаконного нормативно-правового акту.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що до спірних правовідносин не може бути застосовано підзаконний акт Уряду України в частині, яка суперечить Основному Закону, Закону і Закону 3.

Суд, керуючись приписами частини 3 статті 7 КАС України, застосовує правові акти, які мають вищу юридичну силу і узгоджуються між собою.

Такий правовий висновок суду є очевидним, що не могло не розуміти Управління.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, у суб`єкта владних повноважень існує первинний обов`язок перевіряти дії на відповідність Конституції України.

Приписами частини 2 статті 8 Основного Закону встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Таким чином, Управління, частково припиняючи виплату нарахованої пенсії на підставі підзаконного нормативно-правового акту, діяло всупереч приписів статей 8, 19 та 92 Конституції України.

Тому, відповідач допустив протиправні дії, які призвели до виплати ОСОБА_1 основної пенсії за період з 01 січня 2018 року у розмірі, що є меншим від нарахованого.

Основний розмір пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2018 року має становити 8856 грн. (9840 х 90%).

Сума заборгованості буде встановлена і виплачена Управлінням під час виконання рішення суду про зобов`язання перерахувати пенсію та виплатити додаткові кошти.

За таких обставин позов належить задовільнити частково.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с.4).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 263, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплачувати щомісяця ОСОБА_1 основний розмір пенсії у сумі 8856 грн. до часу здійснення наступного перерахунку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області доплатити ОСОБА_1 пенсію за період, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням її основного розміру у сумі 8856 грн. та раніше сплачених коштів.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині сплати заборгованості з виплати пенсії за січень 2018 року.

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей