Справа № 300/1960/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 рокуСправа № 300/1960/19 пров. № 857/13556/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2019 року (суддя Главач І.А., м.Івано-Франківськ) у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУПФ) в якому просив:

визнати неправомірною відмову відповідача у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2;

зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи в шкідливих умовах праці роботу у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» (далі - ВАТ) у період з 17.01.2013 по 11.09.2013 та у період з 25.10.2013 по 18.01.2018 на посаді машиніста підіймача та призначити і виплачувати з 22.02.2019 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII);

визнати неправомірною відмову відповідача у зарахуванні його заробітної плати, отриманої з 01.01.1991 у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт, у ВАТ, у ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2» (далі - ТОВ), у ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» (далі - ЗАТ);

зобов`язати відповідача зробити з 22.02.2019 перерахунок призначеної пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 з врахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт на підставі архівної довідки, виданої ПАТ «НК «Роснафта» за від 03.09.2018 №О-18; у ВАТ на підставі довідки, виданої ВАТ від 23.03.2018 за №285; у ТОВ на підставі довідки, виданої ТОВ від 11.05.2018 за №56; у ЗАТ у період з 01.01.2018 по 01.02.2019 на підставі довідки від 10.06.2019 №591, а також нарахувати і виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУПФ у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Зобов`язано ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи в шкідливих умовах праці роботу у ВАТ у період з 17.01.2013 по 11.09.2013 та у період з 25.10.2013 по 18.01.2018 на посаді машиніста підіймача. Зобов`язано ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2019 про призначення пенсії за віком за на пільгових умовах по Списку №2 з врахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що відповідачем при призначенні пенсії безпідставно не врахована його заробітна плата, отримана після 01.01.1991 на території Російської Федерації в районах Крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Вважає, що такі протиправні дії відповідача порушують його право на соціальний захист у належному розмірі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає їх безпідставними, проте жодних обґрунтувань щодо законності оскаржуваного рішення суду не наводить.

Позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності.

ГУПФ в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, а тому апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підтвердження пільгового стажу роботи надав належним чином оформлені документи, що містять записи щодо виконуваної роботи та періодів її виконання. Спеціальна оцінка умов праці відповідає меті атестації робочих місць, що в свою чергу підтверджує її проведення, а тому у відповідача були всі підстави для врахування до пільгового стажу періодів роботи з 17.01.2013 по 11.09.2013 та з 25.10.2013 по 18.01.2018 у ВАТ. Також, суд вказав, що відмова ГУПФ у призначенні позивачу пенсії по Списку №2 була обґрунтована відсутністю необхідного спеціального стажу. Зобов`язавши відповідача врахувати спірні періоди роботи позивача до спеціального стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. Тому відповідачу слід повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з врахуванням висновків суду про необхідність зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу.

В частині задоволення позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Щодо відмовлених позовних вимог, то цей суд вказав, що спірні правовідносини щодо не зарахування заробітної плати позивача, отриманої з 01.01.1991 виникли при призначенні пенсії за віком за роботу в районах Крайньої Півночі та районів прирівняних до районів Крайньої Півночі. Спору щодо неврахування такої заробітної плати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 між сторонами ще не виникало. Тому вказані вимоги є передчасними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.05.2019 позивач звернувся до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ОУПФ) правонаступник ГУПФ із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у зв`язку з роботою в шкідливих умовах по Списку №2 (а.с.65-67).

До поданої заяви про призначення пенсії за віком по Списку №2, окрім іншого, було долучено: трудову книжку ОСОБА_1 від 24.08.1984 серії НОМЕР_1 , уточнюючу довідку від 27.04.2018 №1155, видану ВАТ, наказ ВАТ від 20.09.2002 №152 «Про створення постійно-діючої комісії по атестації робочих місць за умовами праці», протокол атестації робочих місць за умовами праці в ВАТ від 30.06.2003, карту атестації №164 робочого місця за умовами праці у ВАТ, яка стосується робочого місця посади машиніст підіймача, повідомлення ВАТ про вперше проведену атестацію робочих місць у 2002-2003 роках, протокол засідання атестаційної комісії по результатах атестації робочих місць за умовами праці ВАТ від 26.10.2010 за №1, наказ ВАТ від 16.10.2009 №783, наказ ВАТ «Про проведення спеціальної оцінки умов праці» від 11.03.2014 №БЕ-08-001-077пр, наказ ВАТ «Про завершення спеціальної оцінки умов праці» від 28.05.2015 №235, карту №283 спеціальної оцінки умов праці ВАТ щодо посади машиніст підіймача (а.с.13-45).

Листом від 10.07.2019 №81/П09 ГУПФ повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку (робота в шкідливих умовах праці по Списку №2), в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначило, що загальний стаж складає 34 роки 03 місяці 21 день, в тому числі за Списком №2 - 8 років 1 місяць 16 днів. Період роботи у ВАТ з 17.01.2019 по 11.09.2013 та з 25.10.2013 по 18.01.2018 не зараховано до пільгового, оскільки у пільгових довідках не вказано про проведення чергової атестації робочих місць, а вказано про спеціальну оцінку умов праці. Також відповідач повідомив ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком за роботу в районах Крайньої Півночі та районів прирівняних до районів Крайньої Півночі та про те, що заробітна плата за роботу на території Російської Федерації після 01.01.1991 буде врахована тільки після досягнення пенсійного віку, тобто 60 років (а.с.46-47).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду із цим позовом.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 «Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення» від 15.01.1993 (далі - Тимчасова Угода ) громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.

Згідно статті 3 Тимчасової угоди при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода).

Положеннями статті 4 Тимчасової угоди передбачено, що при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у прирівняних до них місцевостях до 01.01.91 р., на підставі статті 1 цієї Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється відповідно до її законодавства.

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Разом з тим, її нормами не передбачено вимог щодо порядку зарахування при обчисленні пенсії сум заробітної плати, які особа отримала за роботу в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі. Не визначені вказані положення і в Угоді, якою лише регулюється питання зарахування трудового стажу, а не визначення розміру заробітної плати для обчислення, перерахунку пенсії.

Згідно з частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до статті 41 Закону №1058-ІV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що так як він звертався про призначення пенсії за віком по Списку №2, то враховуючи вищенаведені норми він має право на врахування всієї заробітної плати, яку отримував до часу первинного призначення пенсії по Списку №2, а саме з 22.02.2019.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції спору щодо неврахування такої заробітної плати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 між сторонами ще не виникало.

Вказана вимога скерована позивачем щодо правовідносин, які мають відбутися в майбутньому, так як відповідач повинен повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 з врахуванням висновків суду про необхідність зарахування до спеціального стажу спірних періодів роботи позивача у ВАТ, які, як встановлено у судовому рішенні, безпідставно не були враховані при розгляді заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_1 щодо неправомірності відмови відповідача у зарахуванні його заробітної плати, отриманої з 01.01.1991 у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт, у ВАТ, у ТОВ, у ЗАТ та зобов`язання відповідача зробити з 22.02.2019 перерахунок призначеної пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, з врахуванням заробітної плати, яку скаржник отримував у даних установах спрямовані на майбутнє тому у цій частині обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 3 лютого 2020 року.