Справа № 520/12773/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
04 лютого 2020 р. № 520/12773/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 49 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду І групи з 29.03.2019, внаслідок травми, поранення пов`язаних з захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 серпня 2019 року № 105;

- зобов`язати Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 22.05.2001, Люботинським МВУМВС України у Харківській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) як інваліду І групи з 29.03.2019, внаслідок травми, захворювання пов`язаних з захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплаченої суми, з розрахунку 400 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 02.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу в Збройних Силах України, в тому числі брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. 27 серпня 2014 року одержав мінно вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, контузію головного мозку, при виконанні обов`язків військової служби під час здійснення маршу в зоні проведення АТО, біля населеного пункту Комсомольське Старобешевського району Донецької області, під час обстрілу колони артилерійським та мінометним вогнем з боку незаконних збройних формувань. Вказані обставини підтверджуються Довідкою про обставини травми № 18/4047 від 24.11.2016. 27.01.2017 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Позивач звертався до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка була позивачу нарахована та виплачена. Позивач тривалий час лікувався за кордоном та 29.03.2019 позивачу встановлено І групу інвалідності. У зв`язку з зазначеною обставиною, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з зміною групи інвалідності. Рішення Міністерства оборони України позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду І групи з 29.03.2019, внаслідок травми, поранення пов`язаних з захистом Батьківщини (протокол засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 серпня 2019 року № 105 (пункт 49) у зв`язку з тим, що вища група інвалідності встановлена понад дворічний термін, та повідомлено, що виплату, при встановленні ІІІ групи інвалідності, одноразової грошової допомоги здійснено у сумі 240000 грн. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відповідь на відзив, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, посилаючись на те, що вища група інвалідності позивачу встановлена понад дворічний термін.

Однак, в порушення вимог ч. 3, 4 ст. 162 КАС України представником відповідача не надано доказів направлення відзиву на позов на адресу позивача.

Щодо клопотання представника відповідача, викладеного у відзиві на позов, про залучення в якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у разі призначення допомоги здійснює її виплату, суд зазначає, що дане клопотання не є належним чином обґрунтованим, оскільки вимог про стягнення суми допомоги позивачем не заявлено, інших обставин представником відповідача не зазначено, отже суд вважає, що рішення у цій справі не впливає на права та обов`язки Харківського обласного військового комісаріату, через що в задоволенні цього клопотання суд відмовляє.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до норм ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України з 2014 року по 30.03.2016.

Під час військової служби ОСОБА_1 брав участь в проведенні Антитерористичної операції, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у період з 25.08.2014 по 31.08.2014, та з 12.09.2014 по 21.06.2015. Вказані обставини підтверджуються довідкою командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 від 07.07.2016 № 4/4782.

Окрім того, у Позивача наявні довідки від 15.08.2014 та 11.11.2014, які підтверджуються його призов під час мобілізації на особливий період, перебування на військові службі у військовій частині НОМЕР_3 , перебування військової частини до складу сил, що залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 24.08.2014

27 серпня 2014 року ОСОБА_1 одержав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, контузію головного мозку, при виконанні своїх обов`язків військової служби під час здійснення маршу в зоні проведення АТО, біля населеного пункту Комсомольське Старобешевського району Донецької області, під час обстрілу колони артилерійським та мінометним вогнем з боку незаконних збройних формувань. Вказані обставини підтверджуються Довідкою про обставини травми № 18/4047 від 24.11.2016.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Військово - лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, у колишніх військовослужбовців № 6 від 06.01.2017: «ТРАВМА (стійкі наслідки перенесеної мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (27.08.2014), у вигляді посттравматичної гіпертонічної дисциркулярної енцефалопатії II ступеню з лікворно-гіпертензивним, вестибуло-атактичним, кохлеарним, цефалгічним, астено-невротичним синдромами, вегето-судиннимипароксизмами змішаного типу з синкопальними станами. Диссомнія. Логоневроз. Хронічний двобічний кохлеоневрит) - ушкодження сержанта запису ОСОБА_1 , 1968 р.н, що підтверджується довідкою командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 24.11.2016 № 18/4047 про обставини травми; виписними епікризами за результатами стаціонарного лікування; посвідченням ветерана війни-учасника бойових дій сер. НОМЕР_4 від 02.05.2015 - ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. ЗАХВОРЮВАННЯ: «Гіпертонічна хвороба II ступеню, Ішенмічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклерз. СН II - А ст., Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта. Спондилолістез. Грижа міжхребцевого диску. Дискогенний попереково-крижовий радикуліт. Двобічний коксартроз, ПФС II - III ст.», що підтверджуються виписними епікризами за результатами стаціонарного лікування ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ». (а.с. 46)

На підставі проведеного огляду 27.01.2017 обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках. Встановлену ступінь втрати працездатності у відсотках 30 (тридцять) одноразово. У графі причина втрати професійної працездатності зазначено: «травма, захворювання пов`язані із захистом Батьківщини, довідка серії 10 ААА № 016835 від 27.01.2017».(а.с. 47-48)

27.01.2017 Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12ААА № 444918 ОСОБА_1 первинно встановлено ІІІ групу інвалідності. У графі причина інвалідності вказано: захворювання, травма так, пов`язані із захистом Батьківщини. (а.с. 49)

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності в сумі 240000 грн (а.с. 75).

29.03.2019 Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12ААА № 980056 ОСОБА_1 за результатами повторного огляду встановлено І групу інвалідності. У графі причина інвалідності вказано: захворювання, травма, Так, пов`язані із захистом Батьківщини. (а.с. 68)

Після отримання першої групи інвалідності, через Харківський обласний військовий комісаріат Позивач подав необхідні документи до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

За результатами розгляду заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги, пунктом 49 протоколу № 105 від 09 серпня 2019 року засідання Комісії Міністерства оборони України позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. (а.с. 75).

Надаючи оцінку спірному рішенню відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців,військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011).

Згідно з ст. 1 Закону № 2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 ст. 16 Закону №2011 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-2 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи,

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи,

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Приписами частини 4 статті 16-3 Закону № 2011 встановлено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Аналогічного змісту норма закріплена у п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку зі встановленням йому на підставі Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА № 444918 від 27.01.2017 III-ї групи інвалідності.

Так, спірним є питання щодо правомірності відмови у виплаті різниці між грошовою сумою при встановленні III-ї групи інвалідності та І-ї групи інвалідності, що відбулося через 26 календарних місяців, замість визначених Законом №2011 2 років (24 календарних місяців).

Вирішуючи цю справу, суд виходить з принципу верховенства права, визначеного ст. 6 КАС України, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, до компетенції якого віднесено зокрема, визначення наявності або відсутності права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності (в даному випадку - права на отримання різниці між сумою допомоги при встановленні III групи інвалідності та І групи інвалідності).

Суд вважає, що при вирішенні питання щодо наявності підстав для виплати різниці одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, відповідач має діяти розсудливо, з дотриманням балансу, пропорційно, й дії відповідача у такий спосіб відповідатимуть принципу верховенства права, який має бути дотриманий державою у всіх правовідносинах, в яких вона є стороною.

Так, суд зазначає, що відповідачем при прийнятті спірного рішення не враховано, що позивач тривалий період лікувався за кордоном (перебував на реабілітації в у Клініці Оперативної Медицини у м. Вюрцбург, Німеччина, з 10.09.2018 по 28.12.2018), саме у зв`язку з отриманими пораненнями. Окрім того, у довідці від 03.12.2018 зазначено, що ОСОБА_2 залишається непрацездатним до 28.12.2018 включно.

Отже, лише після повернення на територію України після 28.12.2018 позивач отримав змогу підготувати всі необхідні документи та звернутися до Обласного центру медико-соціальної експертизи у Харківській області з питання проведення огляду для встановлення групи інвалідності.

Крім того, суд зазначає, що довідкою МСЕК серії 12ААА № 980056 від 29.03.2019 позивачу встановлено І-б групу інвалідності.

Статтею 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я» особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності. Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді. До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Суд зазначає, що встановлення позивачу І-б групи інвалідності з 29.03.2019 не є свідченням того, що виключно з цієї дати позивач (29.03.2019) є особою з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Крім того, встановлення позивачу одразу І-ї групи інвалідності після ІІІ-ї групи свідчить про суттєве погіршення стану здоров`я позивача.

Тобто, відповідач, розглядаючи заяву позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням І-ї групи інвалідності, формально підійшов до питання перевищення дворічного строку, протягом якого має бути підвищена група інвалідності для отримання права на доплату до раніше призначеної одноразової грошової допомоги, не надавши жодної оцінки можливості позивача звернутися до МСЕК для його огляду у дворічний строк та не врахувавши пропуск такого строку на 2 місяці і декілька днів.

Так, суд вважає, що зазначеним обставинам безпідставно не надана оцінка відповідачем при прийнятті спірного рішення, через що суд приходить до висновку, що спірне рішення прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття; не розсудливо та непропорційно, зокрема, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Також суд враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 30.09.2019 по справі № 825/1380/18, в якій Верховний Суд зазначив, що за результатами аналізу практики Європейського Суду з прав людини (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України») та статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд дійшов висновку, що право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того, чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду і встановлення інвалідності (меншого відсотка втрати працездатності). В даному випадку основним критерієм для призначення одноразової допомоги має слугувати той факт, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я внаслідок перебування на військовій службі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 49 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду І групи з 29.03.2019, внаслідок травми, поранення пов`язаних з захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 серпня 2019 року № 105 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання про призначення та виплату ОСОБА_1 , як інваліду І групи з 29.03.2019, внаслідок травми, захворювання пов`язаних з захистом Батьківщини, одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплаченої суми, суд зазначає, що вони є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування пункту 49 рішення Міністерства оборони України від 09 серпня 2019 року № 105, при цьому враховуючи нормативно визначений порядок призначення відповідної допомоги, вони підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення та виплату ОСОБА_1 , як інваліду І групи з 29.03.2019, внаслідок травми, захворювання пов`язаних з захистом Батьківщини, одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні клопотання представника відповідача про залучення третьої особи відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 49 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду І групи з 29.03.2019, внаслідок травми, поранення пов`язаних з захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 серпня 2019 року № 105.

Зобов`язати Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) повторно розглянути заяву про призначення та виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 22.05.2001, Люботинським МВУМВС України у Харківській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) як інваліду І групи з 29.03.2019, внаслідок травми, захворювання пов`язаних з захистом Батьківщини, одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2020 року.

Суддя Білова О.В.