Справа № 420/6906/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6906/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання - Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: Прощенко Д.В.,- за ордером

від відповідача: Пісніченко І.І., - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) про визнання протиправною та скасування постанови №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 19 листопада 2019 року надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) про визнання протиправною та скасування постанови №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року про накладення штрафу.

Ухвалою від 21 листопада 2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року є протиправною, винесеною на підставі неіснуючих обставин, а тому повинна бути скасована.

Так, позивач зазначив, що оскаржувана постанова обґрунтована тим, що ФОП ОСОБА_1 допущено до роботи без укладання трудового договору адміністратора гр. ОСОБА_2 , що підтверджується усними поясненнями, наданими гр. ОСОБА_2 та зафіксованим відеозаписом, зробленим під час інспекційного відвідування інспекторами ГУ Держпраці в Одеській області, проте, відповідачем не враховано те, що гр. ОСОБА_2 виконував роботи на підставі договору про надання інформаційно-технічних послуг №01/19 від 12.09.2019 року, за яким він зобов`язався здійснити у закладі ФОП ОСОБА_1 модернізацію та налаштування комп`ютерної техніки, встановлення та налаштування мережевого обладнання, налаштування відео пристроїв, прокладення мережевих кабелів, підбір необхідних комплектуючих, приладів та обладнання, тобто надавав послуги за договором про надання інформаційно-технічних послуг №01/19 від 12.09.2019 року.

Окрім того, позивач зазначив, що відповідачем порушений порядок винесення оскаржуваної постанови, оскільки оскаржувана постанова, в порушення п. 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ №823 від 21.08.2019 року, винесена не одночасно з винесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у одне інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. №46899/19 від 10.12.2019.).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що Головне управління діяло виключно на підставі, в межах та у спосіб передбачені Кодексом законів про працю України та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 року №823.

Відповідач у відзиві зазначив, що під час проведення перевірки встановлено, що позивачем використовувалась праця фізичної особи без оформлення трудового договору (контракту), під час здійснення виїзду за адресою провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 було зафіксовано на відео фіксацію громадянина ОСОБА_2 , який виконував посадові обов`язки адміністратора у готелі «ІНФОРМАЦІЯ_1» та надав усне пояснення, що працює адміністратором, проте трудовий договір між працівником та фізичною особою не укладався, а тому винесено постанову по накладення штрафу стосовно ФОП ОСОБА_1 .

Також, відповідач зазначив, що Порядком №823 передбачено, що незалежно від усунення виявлених порушень, Головне управління має право виносити штраф за використання праці неоформлених працівників, а тому на підставі акту інспекційного відвідування, відповідно до якого встановлено порушення позивачем КЗпП України, винесено постанову від 07.11.2019 року № №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року про накладення штрафу у розмірі 125 190 грн.

Позивач відмовився від свого процесуального права на підготовку відповіді на відзив.

Ухвалою від 20 січня 2020 року задоволено заяву позивача та забезпечено позов шляхом зупинення стягнення штрафу у сумі 125190 грн. з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі постанови про накладення штрафу №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року, винесеною Головним управлінням Держпраці в Одеській області до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/6906/19.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 15 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 29 січня 2020 року.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши у вступному слові пояснення представників учасників справи, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

На підставі наказу №1764 від 26.09.2019 року «Про проведення інспекційного відвідування» та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 26.09.2019 року вих. №15/01-29-3404 інспекторами праці 27 вересня 2019 року здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_2 , про що складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ОД1048/1652/ПН від 27 вересня 2019 року (а.с.67-69).

Цього ж дня інспектором праці Черновим М.І. складено вимогу про надання/поновлення документів №ОД1048/1652/ПД від 27 вересня 2019 року, відповідно до якої зобов`язано ФОП ОСОБА_1 надати у строк до 04 жовтня 2019 року документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування /невиїзного інспектування (а.с.69).

Матеріалами справи підтверджено, що інспектором праці Черновим Максимом Ігоровичем, інспекторами праці Барського В.О. , Волкової О.С. , Соболь Е.Є. 07 жовтня 2019 року проведено інспекційне відвідування фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 , яка здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , готель «ІНФОРМАЦІЯ_1», за наслідками якого складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОД1056/1652/АВ від 07 жовтня 2019 року, відповідно до висновків якого встановлено порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: громадянин ОСОБА_2 був допущений до роботи адміністратором закладу, що підтверджується відео фіксацією та усним поясненнями, без укладання трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому постановою КМУ від 17.06.2015 року №413 (а.с.70-75).

ФОП ОСОБА_1 надано зауваження до акту інспекційного відвідування №ОД1056/1652/АВ від 07.10.2019 року (а.с. 25-28). Листом ГУ Держпраці в Одеській області від 11.10.2019 року вих. №15/01-33-9171 повідомило позивача про те, що зазначені зауваження є невід`ємною частиною акту та будуть прийняті до уваги при розгляді справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (а.с.80).

Також, суд встановив, що 15 жовтня 2019 року ГУ Держпраці в Одеській області винесено припис про усунення виявлених порушень №ОД1048/1652/АВ/П, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 вимагалось усунути порушення, вкладені в акті інспекційного відвідування від 07 жовтня 2019 року №ОД1056/1652/АВ (а.с.81-82).

Позивачем подано скаргу на зазначений припис (а.с. 17-20), яка залишена без задоволення листом ГУ Держпраці в Одеській області вих. №15/01-33-9968 від 06.11.2019 року (а.с.91-92).

Матеріалами справи підтверджено, що 07 листопада 2019 року Першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Одеській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД/1056/1652/АВ/П/ТД-ФС на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 125 190 грн. за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (а.с.98-102).

Судом досліджено копії договору про надання інформаційно-технічних послуг № 01/19 від 12.09.2019 року, укладений між ОСОБА_2 (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) (а.с. 41-42), акт виконаних послуг до договору (а.с. 43), платіжне доручення про сплату військового збору з винагороди по договору ЦПХ ОСОБА_2 (а.с. 44), платіжне доручення про сплату податку на доходи з винагороди по договору ЦПХ ОСОБА_2 (а.с. 45), платіжне доручення про сплату ЄСВ з винагороди по договору ЦПХ ОСОБА_2 (а.с. 46).

Також судом досліджено відео фіксацію інспекційного відвідування (а.с. 76) та матеріали щодо розгляду справи про накладення штрафу уповноваженим посадовими особами Головного управління Держпраці в Одеській області на ФОП ОСОБА_1 (а.с. 95-97).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представників сторін, та проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог частин четвертої і п`ятої статті 2 Закону.

Відповідно до п. 5 Порядку №823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Так, суд встановив, що з урахуванням заяви ОСОБА_6 від 12.07.2019 року щодо ознак порушення законодавства про працю в частині неналежного оформлення трудових відносин, на підставі наказу №1764 від 26.09.2019 року «Про проведення інспекційного відвідування» та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 26.09.2019 року вих. №15/01-29-3404, інспекторами праці 27 вересня 2019 року здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_3 .

Позивачем не оспорюються підстави призначення та проведення інспекційного відвідування.

У свою чергу, проаналізувавши докази щодо призначення, проведення інспекційного відвідування, суд вважає, що відповідачем був дотриманий Порядок № 823.

Пунктами 16-17 Порядку № 823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Пунктами 20-21 Порядку №823 перебачено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими порушеннями вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, складений акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ОД247/1582/АВ від 19.03.2019 року, який було підписано інспектором праці та ФОП Дробінко Л.Д. із запереченнями.

Проаналізувавши норми, що регулюють порядок складання акту та докази щодо складання акту інспекційного відвідування, суд вважає, що відповідачем були дотримані ці норми права.

В свою чергу, доводи позивача по суті встановлених порушень є законними та обґрунтованими, з огляду на таке.

Зі змісту акту та оскаржуваної постанови вбачається, що під час інспекційного відвідування за адресою здійснення господарської діяльності товариства було встановлено порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: громадянин ОСОБА_2 був допущений до роботи адміністратором закладу, що підтверджується відеофіксацією та усними поясненнями, без укладання трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому постановою КМУ від 17.06.2015 року №413.

Так, матеріалами справи підтверджено, що фізичною особою ОСОБА_2 12 вересня 2019 року укладено з ФОП ОСОБА_1 договір про надання інформаційно-технічних послуг №01/19, відповідно до п.2.1 якого виконавець надає послуги з модернізації та налаштування комп`ютерної техніки Замовника у приміщеннях готелю за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.41-42).

З дослідженого у судовому засіданні договору про надання інформаційно-технічних послуг №01/19, суд встановив, що Виконавець надає інформаційні аналітичні послуги у приміщеннях готелю за адресою: АДРЕСА_2

Цей договір є строковим та діє з моменту його підписання до 30 вересня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання зобов`язань, факт надання відповідних послуг засвідчується актами пройму наданих послуг.

У пункті 1.2. договору передбачено, що виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг, у тому числі використовує власні засоби, матеріали та обладнання.

Вартість послуг складає 40 гривень за годину роботи виконавця, розрахунки виконуються згідно актів виконаних робіт (п. 4.1. договору).

На виконання зазначеного договору позивачем надано акт виконаних послуг до Договору надання інформаційно-аналітичних послуг №01/19 від 30.09.2019 року (а.с. 43).

Також, позивачем надано платіжні доручення №988 від 08 жовтня 2019 року про сплату податку на доходи 18% з винагороди по Договору з ОСОБА_2 , №989 від 08 жовтня 2019 року про сплату військового збору 1,5 % з винагороди по Договору з ОСОБА_2 , №990 від 08 жовтня 2019 року про сплату ЄСВ у розмірі 140, 80 грн. по договору з ОСОБА_2 за вересень 2019 року(а.с.44-46).

Оцінивши наведені докази по справі з одночасним аналізом норм матеріального права, що регулюють трудові відносини та договірні відносини, суд доходить висновку, що викладені в акті інспекційного відвідування обставини не свідчать про наявність факту допуску позивача до роботи ОСОБА_2 без укладання трудового договору, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Тобто, аналіз наведеної статті кодексу свідчить про те, що повинен бути доведений факт фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Оцінивши доводи, якими керувався відповідач під час проведення інспекційного відвідування та винесення оскаржуваної постанови, а також дослідивши договір, укладений з ОСОБА_2 , акт виконаних послуг, суд вважає, що ці доказі є недостатніми для того, щоб зафіксувати факт фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору на момент виявлення порушення.

Так, зокрема, судом досліджений відеозапис, складений інспекторами праці під час інспекційного відвідування, з якого вбачається, що фізична особа ОСОБА_2 не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про виконання обов`язків адміністратора готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить ФОП ОСОБА_1 .

Також, досліджуючи вказаний відеозапис суд встановив, що ОСОБА_2 пояснень не надавав.

З відеозапису та з інших документів, які були надані в ході перевірки перевіряючим вбачається, що ОСОБА_2 за цивільно-правовим договором залучений до виконання робіт з налаштування комп`ютерної техніки та мережевого обладнання, що є функціональними обов`язками системного адміністратора.

Так, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу законів про працю України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. (ст.23 КЗпП України).

Відповідно до ч.1-ч.3 ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.ст.902-903 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, суд не вбачає в діях позивача щодо укладення з фізичною особою договору на надання послуг, порушення чинного законодавства України.

Крім того, позивачем надано суду платіжні доручення про сплату податку на доходи, військового збору та ЄСВ, які проводились із винагороди виконавця за договором про надання послуг, що підтверджує відсутність факту приховування позивачем цих правовідносин.

Таким чином, суд вважає, що висновок перевіряючого органу, що правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно з цивільно-правового договору не були відносинами цивільно-правового характеру є не підтвердженими належними та допустимими доказами, що свідчить про відсутність в діях позивача ознак порушення ч.ч.1 і 3 ст.24 КЗпП України.

Стосовно посилання позивача на допущення відповідачем порушення Порядку №823, у зв`язку тим, що постанова прийнята неодночасно з приписом, суд зазначає, що такі доводи не відповідають приписам вказаного Порядку, а тому відхиляються судом.

Так, відповідно до п. 29 Порядку №823 в редакції від 21.08.2019 року, заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Суд погоджується з думкою відповідача, що позивач невірно трактує вказану норму, оскільки вказаним пунктом Порядку передбачено, що саме за використання праці неоформлених працівників застосовуються заходи притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від того чи буде ним виконаний припис, на відміну від інших видів порушень.

З огляду на вищевикладені встановлені та з`ясовані судом обставини, суд вважає, що цивільно-правовий договір про надання послуг, укладений між ФОП ОСОБА_1 та фізичною особою не можна розцінювати як трудовий договір в розумінні КЗпП України, та як підставу для нарахування штрафу.

Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року про накладення штрафу є законними та обґрунтованими та належать задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги належать задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, суд доходить висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці в Одеській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1251,90 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) про визнання протиправною та скасування постанови №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року про накладення штрафу,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року «Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1251,90 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят одну гривню 90 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 04» лютого 2020 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.