Справа № 440/2758/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 р.Справа № 440/2758/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 18.10.19 року по справі № 440/2758/19

за позовом Комунального підприємства "Диканський комбінат комунальних підприємств"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області

третя особа: Диканська селищна рада

про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Диканський комбінат комунальних підприємств" (далі - КП "Диканський ККП", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування припису від 05.07.2019 № 021.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 адміністративний позов Комунального підприємства "Диканський комбінат комунальних підприємств" задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 05.07.2019 № 021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області () на користь Комунального підприємства "Диканський комбінат комунальних підприємств" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 залучено до участі у справі № 440/2758/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Диканську селищну раду.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, зокрема: ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 №1875-1V; ст.17, ст.18 Закону України «Про ціни і ціноутворення»; ст.ст. 6, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»; п.11, п.12, п.16, п.18, п.19 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово - комунальні послуги» від 01 червня 2011 р. № 869, в редакції від 13 вересня 2018 р.; п.2 розділу І, п.4 розділу II, п.5, п.9, п.11 розділу III Порядку розроблення та затвердження технологічних нормативів використання питної води підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 25 червня 2014 р. № 179; п.3.14, п.5.1, п.5.29 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 27 червня 2008 р. № 190; п.1.1, п.2.2, п.3.3, п.4.1 Порядку розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм суб`єктів господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 вересня 2017 № 1131; ст.65, ст.72, ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтуваняя вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції посилається на пункти 9-10, 16-17 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» від 01 червня 2011 р. № 869, в редакції Постанови від 03 квітня 2019 р. № 291, редакції, яка набрала чинності з 01 травня 2019 р., тоді як тарифи встановлено 21 березня 2019 року.

Тобто, редакція Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, застосована судом при прийнятті рішення по справі, на час формування позивачем та затвердження органом місцевого самоврядування тарифів була нечинною.

Отже, до даних відносин застосовується Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01 червня 2011р. № 869, в редакції від 13 вересня 2018 р., яка була чинна на момент формування тарифів, а не в редакції Постанови від 03 квітня 2019 р. № 291.

Дані факти частково свідчать про те, що суд першої інстанції не встановив суті питання, яке лягло в основу припису від 05 липня 2019 р. № 021, винесеного за результатами позапланової перевірки позивача, оскільки не визначив, нормами якого з Законів України «Про житлово- комунальні послуги» необхідно користуватися та застосував нечинну редакцію Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.

З питання обґрунтованості зміни обсягу піднятої води в ході перевірки відповідач повідомляє, що, роблячи висновок по вказаному питанню, суд першої інстанції всебічно не дослідив його, та порушивши приписи чинного законодавства, провів самостійно розрахунок індивідуальних норм втрат та витрат по підприємству, виходячи з граничних галузевих норм, хоча, при цьому, підприємством були розраховані індивідуальні норми.

Висновок суду першої інстанції про те, що підприємство щорічно має понаднормативні втрати води, які перевіряючим не було включено до обсягу реалізованої води, на думку відповідача, є необґрунтованим, оскільки не містить посилання на нормативно-правовий акт, який передбачає таку вимогу.

З цього приводу відповідач наголошує, що жодний нормативно-правовий акт не передбачає включення до обсягу реалізованої води понаднормативних втрат води.

Також, у рішенні суду першої інстанції в обґрунтування неправомірності визначення в ході перевірки обсягів водовідведення наводиться п. 3 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017р. № 2189-УІІІ, який був нечинний на момент формування тарифу.

Окрім того, відповідач вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відсутність у позивача інвестиційної програми за наявності плану використання коштів планового прибутку на 2019 рік, що за ознаками відповідає інвестиційній програмі, не може бути підставою для виключення планового прибутку із розрахунку тарифів на водопостачання та водовідведення на 2019 рік.

Обставину про те, що встановлені рішенням від 21 березня 2019 р. № 7 Диканської селищної ради значно перевищують аналогічні тарифи в інших районах Полтавської області, суд першої інстанції визнав припущенням.

В цей же час, суд зробив висновок, що глибина, з якої піднімається вода в Диканському районі в декілька разів перевищує аналогічний показник в інших районах. Хоча, відомості про глибини в інших районах в матеріалах справи взагалі відсутні.

Крім того, очевидно, що на водовідведення глибина, з якої піднімається вода взагалі не впливає.

Суд не звернув увагу на дану обставину.

Більш того, дані тарифи по смт. Диканька майже у два рази вищі, ніж аналогічні тарифи у м. Харкові та, навіть, у м. Києві.

Окрім того, відповідач клопотав про виклик свідків - 15 мешканців смт.Диканька.

Проте, суд не викликав жодного з мешкав смт.Диканька, які подали скаргу.

Докази Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області судом першої інстанції не прийняті до уваги, всебічно, повно та об`єктивно не досліджені.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

КП "Диканський ККП" та Диканська селищна рада подали до суду відзиви на апеляційну скаргу, вважають її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю законним та обґрунтованим, з підстав, наведених у судовому рішенні. Просять суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 13.06.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби) на підставі звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав винесено наказ № 1845-02 від 13.06.2019 про проведення позапланової перевірки КП "Диканський ККП" з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення (т. № 1, а.с. 177).

Того ж дня ГУ Держпродспоживслужби видано направлення № 22 Климко Оксані Миколаївні - головному спеціалісту відділу регульованими цінами провести позапланову перевірку КП "Диканський ККП".

В період з 14.06.2019 по 01.07.2019 головним спеціалістом відділу регульованими цінами Климко О.М. проведено перевірку дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін КП "Диканський КПП", за результатами якої складено акт № 22 (т. № 1, а.с. 60-65).

Перевіркою встановлено наступні порушення:

1) пункту 4 Розділу ІІ та пункту 5 Розділу ІІІ Порядку розроблення та затвердження технологічних нормативів використання питної води підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, затвердженого Наказом Мінрегіонбуду № 179 від 25.06.2014. Згідно з нормами цього Порядку витрати води КП "Диканський КПП" у 2019 році мають складати 19500 куб.м., тоді як планом ліцензованої діяльності на 2019 рік витрати води на технологічні та господарські потреби визначені на рівні 129 000 куб.м.

Таким чином, на думку перевіряючого, обсяг реалізованої води у 2019 році слід збільшити з 225 000 куб. м. до 334 500 куб. м.;

2) порушення пункту 16 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 № 869. КП "Диканський ККП" в розрахунок вартості витрат на послуги централізованого водопостачання включено витрати на амортизацію безоплатно отриманих основних засобів в сумі 8130 грн, які фактично не були понесені підприємством;

3) занижено обсяг відведених стічних вод з 117 790 куб. м. до 78 000 куб.м. Внаслідок відсутності приладів обліку стічних вод, розрахунки обсягу стічних вод проведено, виходячи із кількості нарахованої плати за централізоване водовідведення. Розрахунком обсягу відведених стічних вод, здійсненим під час перевірки виходячи з об`ємів спожитої електроенергії КНС та за паспортною продуктивністю насосів, встановлено його заниження;

4) порушення пункту 19 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 № 869. Підприємством не надано інвестиційної програми, тому, на думку перевіряючого, планові прибутки на 2019 рік враховані при розрахунку тарифу необґрунтовано.

Внаслідок виявлених порушень ГУ Держпродспоживслужби винесено припис № 021 від 05.07.2019 (т. № 1, а.с. 68, 69), яким КП "Диканський ККП" зобов`язано провести перерахунок споживачам за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за квітень - травень 2019 на зайво нараховану суму 166 839,06 грн, а також підготувати розрахунки та звернутися до Диканської селищної ради для внесення змін до рішення № 7 від 21.03.2019 "Про затвердження тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Диканський ККП", а саме пункт 1 викласти у такій редакції "Затвердити наступні тарифи на послуги водопостачання та водовідведення, які надаються Диканським ККП:

1) Водопостачання за 1 куб.м., грн. з ПДВ

-для населення - 14,74 грн.;

-для бюджетних установ та інших споживачів - 14,74 грн;

2) Водовідведення за 1 куб.м., грн.. з ПДВ

-для населення - 13,70 грн.;

-для бюджетних установ та інших споживачів - 13,70 грн."

Не погодившись з вказаним приписом № 021 від 05.07.2019, КП "Диканський ККП" звернулось до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для проведення КП "Диканський ККП" перерахунку споживачам за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за квітень - травень 2019 на суму 166 839,06 грн, а також ініціювання зменшення тарифів на послуги водопостачання до 14,74 грн. та на водовідведення до 13,70 грн., як це визначено оскаржуваним приписом № 021 від 05.07.2019, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з такого.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-VI від 24.06.2004 (тут і надалі в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 1 цього Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) є одним із видів житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням.

Відповідно до положень статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 30 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" державне регулювання цін/тарифів базується на такому основному принципі, як відповідність рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги визначений статтею 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно з частиною 2 якої, виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

За приписами частини 3 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

У разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів (частина 10 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг визначені статтею 7 Закону України "Про житлово -комунальні послуги".

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово -комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить:

1) затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм;

2) встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону;

3) затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням.

Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, визначено Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 (тут і надалі в редакції від 13.09.2018).

За приписами пунктів 10-11 цього Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, у тому числі галузевих технологічних нормативів використання питної води на підприємствах водопровідно-каналізаційного господарства з урахуванням основних особливостей технологічних процесів конкретного виробництва, техніко-економічних розрахунків, кошторисів з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Річні плани ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення складаються окремо за видами такої діяльності (водопостачання, водовідведення) на підставі фактичних за останні п`ять років та прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, зокрема:

зміни обсягів централізованого водопостачання та водовідведення в результаті економічного розвитку населеного пункту;

здійснення заходів щодо зменшення обсягу витрат на технологічні потреби у питній воді та її втрат у процесі виробництва і транспортування, оснащення приладами обліку використання водних ресурсів, виробництва та реалізації питної води, підвищення вимог щодо якості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення;

удосконалення технологічних процесів підйому та/або подачі води, транспортування і очищення води і стічних вод у результаті автоматизації та механізації виробництва, заміни амортизованих мереж і обладнання, застосування енергозберігаючих технологій;

підвищення рівня організації виробництва та поліпшення умов праці у зв`язку з удосконаленням операційно-виробничого планування, систем управління, поліпшенням матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності та вимог щодо економії паливно-енергетичних ресурсів.

Річні плани ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення погоджуються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пунктів 18 - 19 Порядку до тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення включається планований прибуток.

Планований прибуток визначається як сума коштів, що перевищує суму повної планованої собівартості і спрямовується на здійснення необхідних інвестицій, погашення основної суми запозичень та/або інвестування за рахунок власного капіталу в необоротні матеріальні та нематеріальні активи для провадження ліцензованої діяльності, забезпечення необхідного рівня прибутковості капіталу власників (нарахування дивідендів), відрахування до резервного капіталу та нарахування податку на прибуток.

Планування складової частини зазначеного прибутку, що передбачається для здійснення необхідних інвестицій для провадження ліцензованої діяльності, провадиться відповідно до інвестиційної програми ліцензіата, затвердженої згідно з його установчими документами і погодженої в установленому уповноваженими органами порядку.

Схвалена уповноваженими органами інвестиційна програма повинна містити планований обсяг використання коштів для здійснення необхідних інвестицій із зазначенням об`єктів і пооб`єктних обсягів інвестування, джерел фінансування та графіка здійснення інвестиційних заходів на планований період чи більш тривалий строк (з окремим визначенням показників планованого періоду) з відповідними техніко-економічними розрахунками та обґрунтуваннями, що підтверджують їх доцільність і ефективність.

Надаючи оцінку висновку акту перевірки про необхідність збільшення обсягу реалізованої КП "Диканський ККП" води у 2019 році з 225 000 куб. м. до 334 500 куб. м. внаслідок неправомірного формування ним витрат води на технологічні та господарські потреби, визначені в розмірі 129 000 куб.м., необхідно зауважити на таке.

Процедуру розроблення та затвердження технологічних нормативів використання питної води підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання (виробництво, транспортування та постачання питної води споживачам) та/або централізованого водовідведення (відведення та/або очищення комунальних та інших стічних вод) визначено Порядком розроблення та затвердження технологічних нормативів використання питної води підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 179 від 25.06.2014 (далі - Порядок № 179).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 179 втрати води - сукупність усіх видів витоків при виробництві, транспортуванні та постачанні питної води, у тому числі явних та невиявлених, а також необлікованих втрат води; галузеві технологічні нормативи використання питної води (далі - галузеві ТНВПВ) - технологічні нормативи використання питної води, установлені в цілому для водопровідно-каналізаційного господарства України; технологічні витрати води - обсяги витрат води при підйомі, виробництві, транспортуванні та її постачанні, витрат на власні потреби підприємства, на утримання зон санітарної охорони, обсяги яких встановлені відповідно до цього Порядку та затверджені технологічним регламентом підприємства.

За приписами пункту 2 Розділу ІІ Порядку № 179 значення поточних галузевих ТНВПВ втрат води становить 280 м3 на 1000 м3 піднятої води.

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Порядку № 179 для підприємств, які використовують воду з підземних водозаборів без очищення, значення поточних галузевих ТНВПВ технологічних витрат води становить - 50 м3 на 1000 м3 піднятої води.

Враховуючи обсяг піднятої КП "Диканський ККП" води, що заплановано у 2019 році на рівні 391 тис. м. куб., підприємством обраховано втрати води в обсязі 109,48 тис м. куб. (391 тис. м. куб. х 28%) та витрати в обсязі 19,55 тис. м. куб. (391 тис. м. куб. х 5 %). Загалом обсяг втрат і витрат склав 129,03 тис. м. куб.

Разом з тим, у плані Ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення на 2019 рік, затвердженому 25.02.2019, підприємством помилково зазначено, що витрати води на технологічні та господарські потреби складають 129,03 тис. м.куб., тобто, у строці витрати помилково зазначено загальну суму втрат і витрат.

Дана помилка стала підставою для висновку перевіряючого про те, що на обсяг втрат води, помилково включених підприємством до строки витрат (109,48 тис. м.куб.), необхідно збільшити обсяг реалізованої підприємством води, що буде мати наслідком зменшення тарифу.

Вказаний висновок перевіряючого, на думку суду першої інстанції, з якою погоджується і колегія суддів, є необґрунтованим, оскільки неправильне зазначення підприємством втрат води у складі витрат, а не окремо, жодним чином не свідчить про фактичну відсутність цих втрат, як і не доводить факту реалізації 109,48 тис. м.куб. споживачам.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що підстави для збільшення обсягу реалізованої КП "Диканський ККП" води у 2019 році з 225 000 куб. м. до 334 500 куб. м. відсутні.

Водночас, необхідно врахувати, що обсяги втрат, витрат та обсяг реалізованої підприємством води є здебільшого сталими величинами і протягом останніх 5 років суттєво не змінювалися, що підтверджується відповідною довідкою підприємства (т. № 1, а.с. 81) та не спростовується відповідачем.

Крім того, підприємство щорічно має понаднормові втрати води, які перевіряючим не було включено до обсягу реалізованої води.

Зазначені витрати обумовлені, зокрема, проривами труб, які згідно з довідкою підприємства № 212 від 22.07.2019 у 2018 році сталися 71 раз по водопроводу (т.№ 1, а.с. 75).

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено факту заниження КП "Диканський ККП" обсягу реалізованої води на 109,48 тис м.куб., тому підстави для зменшення тарифу у відповідній частині відсутні.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними у зв`язку з недоведеністю відповідачем заниження Диканським ККП обсягу реалізованої води на 109,48 тис м.куб.

Висновок контролюючого органу про те, що витрати води на технологічні та господарські потреби мають складати 19 500 м. 3 є необґрунтованим, виходячи з такого.

Підприємство, розраховуючи тарифи на комунальні послуги, керувалося п. 10 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 01.06.2011 року № 869 (далі - Порядок № 869), згідно з яким формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, у тому числі галузевих технологічних нормативів використання питної води на підприємствах водопровідно-каналізаційного господарства з урахуванням основних особливостей технологічних процесів конкретного виробництва, техніко-економічних розрахунків, кошторисів з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Річні плани господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення складаються окремо за видами такої діяльності (водопостачання, водовідведення) на підставі фактичних за останні п`ять років та прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко- економічних факторів.

Тому, обсяги реалізації як по водопостачанню, так і по водовідведенню, які поставлені під сумнів в ході перевірки, розраховані підприємством, виходячи з фактичних даних за останні п`ять років у відповідності до п. 10 Порядку № 869.

На підтвердження цього в матеріалах справи містяться звіти обсягів реалізації за останні п`ять років, які були прийняті до уваги під час розрахунку тарифів.

В матеріалах справи містяться розрахунки тарифів до рішення Диканської селищної ради від 21.03.2019 року, а також узагальнена довідка № 240 від 19.08.2019 року, в якій зазначено обсяг піднятої та реалізованої води за останні п`ять років. В тариф на водопостачання закладено середній обсяг реалізованої води за останні п`ять років, що становить 225 тис. куб.м.

Отже, перевіряюча безпідставно завищила обсяг реалізованої води.

Крім того, обсяги реалізації водопостачання підтверджуються звітами форми 7-гр. та 2-тп водгосп, які також містяться в матеріалах справи.

Крім того, відповідно до п. 10 Порядку № 869 загальний обсяг втрат та витрат питної води, що враховується під час складання річного плану, не повинен перевищувати нормативних показників, установлених законодавством.

Тобто, з наведеної вище норми слідує, що в річному плані та в розрахунку витрат на надання комунальних послуг враховується показник сумарно як втрат, так і витрат води.

Натомість, контролюючий орган в своїх альтернативних розрахунках тарифу на водопостачання, порушуючи положення наведеного вище п. 10 Порядку № 869, враховує лише показник витрат води в обсязі 19 500 куб.м., а об`єм втрат води у обсязі 109,48 куб.м. не бере до уваги, і тим самим завищує об`єми реалізованої води для зниження собівартості тарифу.

Тому, тариф на водопостачання, що розрахований відповідачем та наведений у оскаржуваному приписі, не відповідає вимогам Порядку № 869 та є економічно необгрунтованим, а тому не може бути встановленим.

Таким чином, в плані ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення на 2019 рік по Диканському ККП, що погоджений рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 25.02.2019 року № 17 під порядковим номером 3 «Витрати води на технологічні та господарські потреби», малось на увазі загальне сумарне значення 129 тис. м3 і втрат і витрати води згідно ТНВПВ (109 тис,48 тис. м3втрат води + 19,55 тис. м.3 витрат води), що не входять в обсяг реалізованої води.

03.07.2019 року Виконавчим комітетом Диканської селищної ради погоджено скорегований план ліцензованої діяльності з уточненням окремо втрат і окремо витрат, які сумарно складають 129 тис. м3, тобто відповідають тому показнику, який зазначений в Плані ліцензованої діяльності та взятий до уваги підприємством при розрахунках тарифу на водопостачання.

Тобто, в будь-якому випадку, розраховуючи тариф відповідно до вимог Порядку № 869, до витрат води, що розраховані підприємством та контролюючим органом в об`ємі 19,55 тис. м3, необхідно додати втрати води в обсязі 109,48 м3 (чого не було зроблено відповідачем у своїх розрахунках) і буде отримано один і той же сумарний показник втрат і витрат в обсязі 129 тис. м, що зазначений в плані ліцензованої діяльності по Диканському ККП.

При правильному розрахунку тарифу, з урахуванням норм втрат і витрат води згідно з п. 10 Порядку № 869, віднявши від обсягу піднятої води 391 тис. м3 об`єм втрат 109,48 тис. м3 і витрат 19,5 тис., отримується незмінний обсяг реалізованої води, який визначений підприємством в плані ліцензованої діяльності.

Отже, обсяг реалізованої води визначений підприємством вірно згідно з п. 10 Порядку.

Стосовно факту заниження позивачем обсягу відведених стічних вод з 117 790 куб. м. до 78 000 куб.м., колегія суддів зауважує на таке.

Розрахунком обсягу відведених стічних вод, здійсненим під час перевірки, виходячи з об`ємів спожитої електроенергії КНС та за паспортною продуктивністю насосів, встановлено його заниження.

Тобто, для розрахунку відповідачем узято продуктивність насосів не на водозаборах, а на каналізаційних станціях.

Водночас, пунктом 5.29 Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, встановлено, що у разі відсутності засобів обліку стічних вод їх облік здійснюється такими методами:

1) за допомогою засобів обліку на водозаборах;

2) за паспортною продуктивністю насосів на водозаборах;

3) за паспортним дебітом усіх свердловин та проектною потужністю поверхневого водозабору;

4) на підставі витрат води на технологічні потреби;

5) на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до мереж водовідведення.

Метод визначення кількості стічних вод встановлюється виробниками.

Якщо кількість стічних вод визначається одним із методів, зазначених у цьому пункті Правил, що зафіксовано договором або двостороннім актом між виробником та споживачем на обумовлений термін, то споживач протягом цього терміну може не надавати виробнику таких даних.

В Законі України «Про житлово-комунальні послуги» пунктом 3 статті 17 (в редакції, чинній станом на момент затвердження/встановлення водопостачання) передбачено, що обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до наведених вище норм чинного на момент розрахунку тарифу законодавства, у випадку відсутності у споживача засобу обліку на каналізаційному випуску обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягу спожитих ним (конкретним споживачем) послуг з централізованого водопостачання.

Натомість, розрахунок кількості стічних вод, що наведений в приписі та в акті перевірки, проведений по потужності насосів на каналізаційних станціях (а не на водозаборах, свердловинах), що не відповідає жодному із п`яти способів, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 року № 190 та способу, визначеному Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

В абонвідділі Диканського комбінату комунальних підприємств ведеться облік споживачів, які підключені до мережі централізованого водовідведення.

З цими споживачами заключені договори на отримання даної послуги. Нарахування відбувається згідно кількості води, що надходить з централізованого водопостачання споживачам, які мають прилади обліку, а також згідно норм споживачам, в яких відсутні прилади обліку.

Відповідно нарахувань реалізація водовідведення відповідає 78 тис. м3 .

Таким чином, перевіряючим ГУ Держпродспоживслужби використано метод обліку стічних вод, який не передбачений Правилами користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України для застосування у випадку відсутності засобів обліку стічних вод.

Відтак, збільшення обсягу відведених КП "Диканський ККП" стічних вод з 78 000 куб.м. до 117 790 куб.м., що має наслідком відповідне зменшення тарифу, здійснено відповідачем протиправно.

Твердження представника відповідача про те, що закладений у тариф обсяг стічних вод 78 000 куб.м. є неспівмірним із обсягом реалізації води у 2019 році - 225 тис куб.м. є лише припущеннями, оскільки КП "Диканський ККП" обсяг відведених у 2019 році стічних вод обраховано у відповідності до пункту 3 статті 17 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", за приписами якого обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до зазначеної норми обсяг відведених стічних вод позивачем визначався на підставі обліку даних по споживачах, підключених до мережі централізованого водовідведення.

Посилання відповідача на те, що позивач мав також врахувати дані по споживачах, які не підключені до мережі централізованого водовідведення, не приймається до уваги як таке, що не доведене належними доказами, адже споживачі, які не підключені до мережі централізованого водовідведення, мають вигрібні ями, періодичність викачки яких є різною і залежить від низки факторів (строк експлуатації вигрібної ями, глибина ґрунтових вод, застосування бактерій та інші).

Тобто, факт надання КП "Диканський ККП" послуг з водовідведення споживачам, які не підключені до мережі централізованого водовідведення, відповідачем не доведено та обсяг цих послуг не визначено.

Стосовно встановленого перевіркою порушення КП "Диканський ККП" пункту 19 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 № 869 внаслідок відсутності інвестиційної програми, колегія суддів зауважує на таке.

Пунктом 2 абзацу "а" частини 1 статті 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад.

На підставі зазначеної норми рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 25.02.2019 № 18 "Про погодження Диканському ККП плану використання коштів планового прибутку при розрахунку тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення" вирішено погодити Диканському ККП план використання коштів планового прибутку при розрахунку тарифів: на централізоване водопостачання на 2019 рік в сумі 177 518,53 грн; на централізоване водовідведення на 2019 рік в сумі 55781,44 грн.

Абзацом 4) пункту 3 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 № 869 визначено, що інвестиційна програма - комплекс заходів, затверджений в установленому порядку, для підвищення рівня надійності та забезпечення ефективної роботи систем централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який містить зобов`язання суб`єкта господарювання у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення щодо будівництва (реконструкції, модернізації) об`єктів у зазначеній сфері, поліпшення якості послуг, з відповідними розрахунками та обґрунтуваннями, а також зазначенням джерел фінансування та графіка виконання.

Висновок акту перевірки про протиправність формування планового прибутку на 2019 рік ґрунтується лише на відсутності інвестиційної програми Диканського ККП.

Водночас, затверджений у встановленому законом порядку план використання коштів планового прибутку позивача на 2019 рік містить необхідні складові інвестиційної програми: плановий обсяг використання коштів із зазначенням об`єктів і пооб`єктних обсягів, джерела фінансування, плановий період, обґрунтування та підтверджуючи документи.

Так, на 2019 рік підприємством заплановано придбати насоси, обладнання для перевірки лічильників та енергозберігаючу систему управління насосною станцією. Зазначене обладнання дозволить підприємству терміново реагувати на аварії насосів та безперебійно надавати послуги споживачам.

За таких обставин, відсутність у КП "Диканський ККП" інвестиційної програми за наявності плану використання коштів планового прибутку на 2019 рік, що за ознаками відповідає інвестиційній програмі, не може бути підставою для виключення планового прибутку із розрахунку тарифів на водопостачання та водовідведення на 2019 рік.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач перебрав на себе функції позивача, порахувавши конкретний тариф та змушуючи його встановлювати тариф конкретної вартості.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розрахунок тарифу - це прерогатива виконавця послуг.

Відповідач вправі під час перевірки визнати його обґрунтованим чи економічно необгрунтованим та зобов`язати привести тариф до рівня економічно обґрунтованого, а не зобов`язувати підприємство встановлювати тариф в конкретному розмірі.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до положень статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Тобто, виходячи з приписів вказаної норми, саме Виконавчий комітет Диканської селищної ради Полтавської області, а не Диканська селищна рада уповноважений встановлювати в порядку і межах, визначених законодавством, тарифи на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги, з урахуванням певних виключень, а саме, тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підстави для проведення КП "Диканський ККП" перерахунку споживачам за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за квітень - травень 2019 на суму 166 839,06 грн, а також ініціювання зменшення тарифів на послуги водопостачання до 14,74 грн. та на водовідведення до 13,70 грн., як це визначено оскарженим приписом № 021 від 05.07.2019, відсутні.

В апеляційній скарзі відповідач зауважує на виключення із собівартості тарифу суми амортизації в розмірі 8130 грн.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач не заперечує зазначеного факту.

При основному розрахунку витрат на послуги з водопостачання на 2019 рік собівартість 1 м. куб становила 22,91 грн. При перерахунку з зменшенням суми амортизації собівартість становила б 22,87 грн. Різниця 0,04 грн. Тариф для населення був встановлений на рівні 22 грн., округлений, тобто зменшений в сторону населення за рахунок організацій.

Отже, дане зменшення не має суттєвого впливу на вартість послуги.

При цьому, позивачем до суду надано відповідний розрахунок.

Щодо питання про втрати та витрати води вище норми, не обліковані, чи включені вони в тариф, представником позивача надані відповідні пояснення.

Так, відповідно до п. 22 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 року № 869, до складу планованої виробничої собівартості включаються:

прямі матеріальні витрати:

- витрати, пов`язані з використанням електроенергії для технологічних потреб, що визначаються виходячи з обсягів підйому та/абоподачі води, пропускання стічних вод, їх очищення, норм питомих витрат паливно - енергетичних ресурсів, установлених відповідно до галузевих нормативів та вимог законодавства з урахуванням особливостей технологічних процесів, які застосовуються на відповідному підприємстві, діючих цін (тарифів) на паливно-енергетичні ресурси. Обсяг таких витрат визначається з урахуванням витрат на зумовлену електромагнітною незбалансованістю електроустановок технологічно шкідливу циркуляцію електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму (у разі відсутності приладів обліку її потужність визначається відповідно до нормативів).

Відповідно до даного порядку в тариф закладено витрати на електроенергію на всю підняту воду.

Згідно з пунктом 12 Порядку розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення проводяться шляхом ділення суми річних планованих витрат повної собівартості та річного планованого прибутку на планований річний обсяг централізованого водопостачання та водовідведення, визначений річними планами згідно з пунктом 11 цього Порядку.

При розрахунку тарифу всі планові витрати діляться на фактично заплановану реалізацію відповідної послуги з річних планів.

Отже, розрахунок тарифів позивачем виконано відповідно до вимог даного Порядку та відповідає дійсності.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що тарифи на водопостачання та водовідведення КП "Диканський ККП" значно перевищують аналогічні тарифи в інших районах Полтавської області, не приймаються до уваги з огляду на те, що зазначена обставина, по - перше, не була підставою для прийняття оскарженого припису, по - друге, є припущенням, оскільки при розрахунку тарифів на водопостачання та водовідведення враховується низка об`єктивних факторів, які впливають на витрати підприємства, що надає такі послуги. Зокрема, глибина, з якої піднімається вода у Диканському районі (665 - 670 м) в декілька разів перевищує аналогічний показник в інших районах.

Окрім того, вказані доводи щодо необхідності зменшення тарифів, оскільки вони є найвищими (чи одними з найвищих) у Полтавській області, не можуть бути покладені в основу судового рішення, якщо врахування цієї обставини при формуванні тарифу не є вимогою закону.

Також, відповідач в апеляційній скарзі посилається на неодноразове порушення Диканським ККП законодавства з формування, встановлення та застосування дєржавних (регульованих) цін, що знайшло своє відображення в зазначенних ним судових рішеннях.

В свою чергу, за приписами ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом(ч.4 ст.78 КАС України).

З огляду на викладене, обставини, встановлені зазначеними відповідачем судовими рішеннями в справах №816/982/18 та №440/4605/18, не мають приюдиційного значення при вирішенні цієї справи за різним суб`єктним складом учасників.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування судом першої інстанції законодавства не в тій редакції, яка діяла на момент формування (розрахунку) та затвердження тарифів, колегія суддів зауважує на таке.

Диканський ККП проводив розрахунок тарифів на водопостачання та водовідведення відповідно до положень Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 року № 869 (в редакції Постанови від 05.09.2018 року), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, які були чинними на момент спірних правовідносин.

Натомість, доводи відповідача зводяться до констатації застосування судом першої інстанції вищезазначених нормативно - правових актів у невідповідній редакції, при цьому, відсутнє будь - яке обґрунтування щодо хибності висновків, наведених судом в оскаржуваному рішенні, внаслідок застосування законодавства, яке не підлягало застосуванню.

Щодо відхилення судом першої інстанції клопотання відповідача про виклик та допит мешканців смт.Диканька - суб`єктів звернення зі скаргами щодо необґрунтованості тарифів, колегія суддів зауважує, що за приписами ч. 1 ст.65 КАС України, як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь - яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати в справі.

Натомість, скаржники, звертаючись до контролюючого органу (відповідача), фактично висловлюють припущення щодо порушення своїх прав в результаті протиправного завищення тарифу, що є підставою для проведення позапланової перевірки контролюючим органом.

Разом з тим, зазначені особи не є суб`єктами правовідносин щодо формування та затвердження спірних тарифів, а окрім того, не є носіями функцій контролюючого органу - суб`єкта владних повноважень з перевірки суб`єктів господарювання.

Таким чином, з огляду на предмет позову - визнання протиправним та скасування припису, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання відповідача, оскільки зазначені суб`єкти звернення не можуть володіти інформацією про обставини, які підлягають з`ясуванню в цій справі.

При цьому, колегія суддів зауважує, що надаючи оцінку мотивам та обґрунтуванням сторін у справі, суд керуючись частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", застосовує Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у своєму рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що: "п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень."

Також, згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів Комітету Міністрів ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність припису, що оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року по справі № 440/2758/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.В. Зеленський І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 03.02.2020 року