Справа № 500/2174/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2174/19 пров. № 857/12421/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 500/2174/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Баб`юк П.М.,

час ухвалення рішення - 24.10.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 29.10.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі, також, - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (далі, також, - відповідач) з наступними вимогами: скасувати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 16.08.2019 №9 як незаконне; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пп.2 п. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.02.2019, визнавши незаконним рішення Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 19.06.2019 №2; стягнути витрати з відповідача у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Позивач вказав, що відповідно до встановленого порядку, ним разом з заявою про призначення пільгової пенсії були надані усі необхідні документи. Проте, рішенням комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від №9 16.08.2019 відмовлено позивачу в підтвердженні стажу роботи електрогазозварником та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 19.06.2019 у №2 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах як електрогазозварювальнику. Підставою для прийняття таких рішень зазначено відсутність відомостей (первинних документів) які б підтверджували зайнятість позивача на посаді електрогазозварника в період роботи з 18.11.1991 по 23.01.1995.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 500/2174/19 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції неналежно дослідив подані докази, а саме те, що жоден із записів у трудовій книжці не містить повних відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Також жодним документом не підтверджено проведення атестації робочих місць на підприємствах.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 500/2174/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що при обрахунку пільгового сажу позивача слід врахувати стаж його роботи на посаді електрозварника за період роботи з 18.07.1982 по 02.11.1982 в тракторній бригаді колгоспу "Шлях до комунізму", з 18.11.1991 по 23.01.1995 в "Підгайці сільгоспхімія", з 03.01.1996 по 13.03.2002 в Підгаєцькому маслосирзаводі.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 16.08.2019 №9; визнання незаконним рішення Бережанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 19.06.2019 №2 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, як електрозварнику; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пп.2 п. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.02.2019 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 - дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта (аркуші справи 15-16).

Відповідно до записів у трудовій книжці (аркуші справи 19-24) позивач працював:

- з 18.07.1982 по 02.11.1982 - електрозварник в тракторній бригаді колгоспу "Шлях до комунізму";

- з 03.11.1982 по 23.10.1984 - період військової служби в Збройних Силах СРСР;

- з 05.02.1985 по 20.10.1991 - на посаді електрозварника в тракторній бригаді колгоспу "Шлях до комунізму";

- з 18.11.1991 по 23.01.1995 на посаді електрогазозварника в "Підгайці сільгоспхімія";

- з 24.01.1995 по 02.01.1996 на посаді газоелектрозварника в Підгаєцькому райШРБУ;

- з 03.01.1996 по 13.03.2002 на посаді газоелектрозварника в Підгаєцькому маслосирзаводі (з 1996 року - ВАТ "Підгаєцький маслосирзавод "Коропець");

- з 13.03.2002 по 07.11.2006 на посаді сиророба 3 розряду в ВАТ "Підгаєцький маслосирзавод "Коропець";

- з 07.11.2006 по 25.05.2008 на посаді охоронця в ВАТ "Підгаєцький маслосирзавод "Коропець";

- з 03.08.2009 по 15.05.2010 на посаді помічника оператора машин по виготовленні металочерепиі в ТОВ «Імперія Даху»;

- з 27.04.2017 на посаді газоелектрозварника в філії «Підгаєцького райавтодору» ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»

ОСОБА_1 20.03.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 (аркуш справи 25).

За результатами розгляду заяви та документів відповідач прийняв рішення №2 від 19.06.2019, яким відмовив у призначенні такого виду пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначив, що підтвердження пільгового стажу здійснюється Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області (аркуші справи 45-47).

Надалі, позивачем у серпні 2019 року подано заяву про підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах в Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За результатами розгляду заяви відповідач прийняв рішення №9 від 16.08.2019, яким відмовив ОСОБА_1 в підтвердженні пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (аркуші справи 18-20).

Рішення мотивоване тим, що на розгляд Комісії представлено архівну довідку від 04.07.2019 №241/03-03, в якій відображено нарахування заробітної плати з січня 1992 року по березень 1995 року, займана посада не зазначена. У довідці архівного відділу від 04.07.2019 №244/03-03 зазначено, що книги наказів з особового складу, а також, установчі документи, які б підтверджували реорганізацію, факт припинення у разі ліквідації Підгаєцької "Сільгоспхімія" до архіву на зберігання не надходили. Проведеною перевіркою в архівному відділу Підгаєцької районної адміністрації у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за період з 1991 року по 1995 рік встановлено, що займана посада не зазначена. У зв`язку із відсутністю первинних документів, які б підтверджували факт роботи позивача на посаді електрозварювальника в період з 18.11.1991 по 23.01.1995 рішенням Комісії відмовлено у зарахуванні пільгового стажу (аркуші справи 18-20).

Не погоджуючись із рішеннями відповідача №2 від 19.06.2019, №9 від 16.08.2019 позивач звернувся з даним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до частини 1 статті 144 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Також, необхідним для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Cписку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21.08.1992 та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Розділом ХХХІІІ «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 N162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», передбачені професії: газозварники; електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні; електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 цього Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (пункт 20 Порядку №637).

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць, відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до п. 4.2 Порядку №383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Як встановлено судом та зазначено вище, позивач в період з 18.07.1982 по 02.11.1982 працював на посаді електрозварника в тракторній бригаді колгоспу "Шлях до комунізму" та в період з 18.11.1991 по 23.01.1995 - на посаді електрогазозварника в «Підгайці сільгоспхімія», що підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

Разом із тим, той факт, що позивач працював електрозварником в колгоспі «Шлях до комунізму» та колгоспі «Нива», окрім записів в трудовій в книжці підтверджується архівними довідками Староміської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області від 04.07.2019 №67 (аркуш справи 30)

Наявність у позивача стажу роботи на посаді електрозварника в колгоспі «Шлях до комунізму» підтверджується архівною довідкою Староміської сільської ради від 11.09.2019 №80 у 1982, від 01.03.2019 №14 в період 1985-1990 роки, від 01.03.2019 №20 у 1991 році (аркуші справи 31-33).

Зазначені архівні довідки видані Староміською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області на книг обліку трудового стажу та книг (відомостей) по нарахуванні заробітної плати за 1949-2006 роки по колгоспу «Шлях до комунізму», С/с «Нива», ТОВ «Нива», які Староміською сільською радою прийнято на архівне зберігання відповідно до розпорядження голови Підгаєцької РДА від 14.02.2007 №57 «Про організацію прийому та зберігання документів особового складу сільськогосподарських підприємств виконкомами місцевих рад» (довідка №81 від 11.09.2019, аркуш справи 29).

Крім того, свідок ОСОБА_2 , який працював з позивачем у спірний період в колгоспі «Шлях до комунізму», що підтверджується копією його трудової книжки (аркуші справи 70-72) підтвердив факт роботи позивача на посаді електрогазозварювальника, його зайнятість протягом повного робочого дня.

Колегія суддів звертає увагу, що Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 N 442, набув чинності 21.08.1992 року, а тому підтвердження пільгового стажу за результатами атестації робочих місць не вимагається до 21.08.1992 року.

З матеріалів справи встановлено, що факт роботи позивача електрогазозварником в «Підгайці Сільгоспхімія» окрім записів у трудовій книжці підтверджується архівною довідкою архівного відділу Підгаєцької районної державної адміністрації від 25.02.2019 №53/03-03, в якій відображено нараховану позивачу заробітну плату за цей період, проте посаду не зазначено (аркуш справи 38).

Відповідно до довідки №244/03-03 від 04.07.2019 книги наказів по особовому складу (накази про прийняття, звільнення з роботи, особові картки Т-2, особові рахунки), документи про результати атестації робочих місць, про надання щорічних основних відпусток, відпусток без збереження заробітної плати, про наявність даних про переведення на іншу роботу, а також установчі документи, документи, які підтверджують реорганізацію, факт припинення у разі ліквідації Підгаєцької сільгоспхімії до архівного відділу не надходили (аркуш справи 39).

Разом із тим, як випливає із посвідчення №14-96-350-185, виданого Тернопільським навчально-курсовим комбінатом 08.11.1996, ОСОБА_1 згідно Правил атестації зварників, затверджених Держгіртехнаглядом СРСР від 22.06.1971 пройшов атестацію постійно діючою комісії по ручній електрогазовій та газовій зварці (аркуш справи 40).

Також, свідок ОСОБА_3 , який працював з позивачем у спірний період в Підгаєцькому відділенні «Сільгоспхімія», що підтверджується відомостями його трудової книжки (аркуші справи 80-81) надав показання, що позивач працював на посаді електрозварника в Підгаєцькому відділенні «Сільгоспхімія» із зайнятістю протягом повного робочого дня. Також, свідок зазначив, що під час роботи в Підгаєцькому відділенні «Сільгоспхімія» проводились атестації робочого місця за умовами праці. З невідомих йому причин документи не збереглись.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 з в період з 03.01.1996 по 13.03.2002 працював на посаді газоелектрозварника на Підгаєцькому маслосирзаводі, який у 1996 році перетворений в ВАТ «Підгаєцький маслосир «Коропець».

Відповідно до архівної довідки від 04.07.2019 №243/03-03 архівного відділу Підгаєцької районної державної адміністрації, що видана на підставі книг нарахування заробітної плати вказаного підприємства за 1996-1997 роки ОСОБА_1 значиться як електрозварювальник (аркуш справи 41).

Згідно з довідкою Архівного відділу Підгаєцької районної державної адміністрації №368/03-03 від 12.09.2019 книги наказів по особовому складу (накази про прийняття, звільнення з роботи, особові картки Т-2, особові рахунки), документи про результати атестації робочих місць, про надання щорічних основних відпусток, відпусток без збереження заробітної плати, про наявність даних про переведення на іншу роботу, а також установчі документи, документи, які підтверджують реорганізацію, факт припинення у разі ліквідації ВАТ «Підгаєцький маслосирзавод «Коропець» до архівного відділу не надходили (аркуш справи 41).

Показами свідка ОСОБА_4 , який працював з позивачем у спірний період в ВАТ «Підгаєцький маслосирзавод «Коропець» (трудова книжка, аркуші справи 75-76) підтверджується те, що позивач працював на посаді електрозварника в ВАТ «Підгаєцький маслосирзавод «Коропець» із зайнятістю протягом повного робочого дня. Також, свідок зазначив, що під час роботи в ВАТ «Підгаєцький маслосирзавод «Коропець» проводились атестації робочого місця за умовами праці.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 500/2174/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 05.02.2020 року