Справа № 200/14528/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 р. Справа№200/14528/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації про скасування розпорядження, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації від 13.05.2019 №58 відносно ОСОБА_1 , яким скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.05.2018 року за №;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації відновити довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.05.2018 року за № видану ОСОБА_1 та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб;

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації щодо припинення нарахування та виплати з 01.06.2019 року раніше призначеної допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації відновити нарахування та виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 з виплатою усієї заборгованості за період її несплати, починаючи з 01.06.2019 року.

Доводи позовної заяви позивач обґрунтовує тим, що на протязі тривалого часу не отримує допомогу при народженні дитини, а саме з 01.06.2019 року.

Позивач має малолітню дитину ОСОБА_2 . Мати та дитина мають статус внутрішньо переміщених осіб.

До відповідача було направлено адвокатський запит на який повідомлено, що відповідно до розпорядження начальника УСЗН Слов`янської РДА від 13.05.2019 року №58, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, видана ОСОБА_1 скасована. Підставою для скасування дії довідки стала інформація про тривалу відсутність за фактичним місцем проживання громадянки ОСОБА_1 .

На підставі вищезазначеного розпорядження начальника управління позивачу було припинено виплату допомоги при народженні дитини починаючи з 01.06.2019 року.

Посилаючись на вищенаведене, позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству, тому звернулась до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача до суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що відповідно до розпорядження начальника управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації від 13.05.2019 року №58, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка була видана громадянці ОСОБА_1 від 14.05.2018 року за №, скасована згідно п.п. 3 п. 1 ст. 12 Закону України від 24.12.2015 року №921-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», про що внесено дані до бази «Сегмент ВПО». Підставою для скасування дії довідки стала інформації про тривалу відсутність (понад 60 календарних днів), за фактичним місцем проживання позивача. Зазначену інформацію управління соціального захисту населення райдержадміністрації отримало від представника органів місцевого самоврядування, безпосередньо від Черкаської селищної ради, що передбачено абзацом 11 частини першої ст. 12 Закону України від 24.12.2015 року №921-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

На підставі вищезазначеного розпорядження начальника управління позивачу припинено виплату допомоги при народженні дитини з 01.06.2019 року.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 25.07.2017 року, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що складений відповідний актовий запис № 533.

Згідно довідки № від 14.05.2018 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 є законним представником, що супроводжує малолітню дитину ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в управлінні, як переміщена особа, у зв`язку з проведенням АТО відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

14.05.2018 року позивач звернувся до Управлінням соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Рішенням Управлінням соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації від 06.06.2018 року позивачу призначено допомогу при народженні дитини на період з 01.06.2017 року по 30.06.2020 року

Розпорядженням начальника управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації «Про скасування дії довідки» від 13.05.2019 року №58 відповідно до Закон України від 24.12.2015 року №921-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а саме, на підставі підпункту 3 пункту 1, абзацу 11 частини першої статті 12 та абзацу другого пункту 3 частини другої статті 9 зазначеного Закону скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, громадянки ОСОБА_1 , яка видана управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської райдержадміністрації від 14.05.2018 року №. Внесено зазначені відомості щодо скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до Сегменту «Облік ВПО». Припинено соціальні виплати ОСОБА_1 , які нараховані та виплачуються управлінням соціального захисту населення райдержадміністрації.

Суть спірних правовідносин у правомірності прийняття відповідачем спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ч.ч. З, 4 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; допомога при народженні дитини; допомога при усиновленні дитини; допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", допомога при народженні дитини надається одному із батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно із частинами 1-3 статті 11 Закону України "Про державну допомогу з дітьми", допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається у розмірі, встановленому на дату народження дитини. Допомога при народженні дитини, яка народилася після 8 квітня 2011 року , надається в сумі, кратній ЗО розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними окупованої території.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи міститься у ст. 1 Закону № 1706- VII. Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, призначення або відновлення належних соціальних допомог. Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-УІІ), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Також відповідно до пункту 13 Порядку № 1751, виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Перелік підстав припинення виплати допомоги при народженні дитини, визначений ч. 8 ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та Порядком №1751, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Також, як свідчить аналіз положень Порядку №1751, припинення виплати допомоги при народженні дитини, можливе лише за умови прийняття органом з питань соціального захисту населення відповідного рішення з підстав, визначених Порядком № 1751 та Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Скасування дії довідки ВПО, відсутність за фактичним місцем проживання, зміна місця проживання тощо не визначені законами як підстави для припинення виплати допомоги при народженні дитини.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, держава зобов`язана гарантувати громадянам право на соціальний захист, а обмеження цього права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", не є законом, а тому цей підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Так за змістом конституційних норм (ст.ст.113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 рішення).

Тому, припиняючи виплату позивачу допомоги при народженні дитини за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання такої допомоги.

З огляду на викладене, припинення з 01.06.2019 року виплати позивачу раніше призначеної допомоги при народженні дитини є протиправним.

Крім того, відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою.

Суд також зазначає, що відсутні законні підстави для прийняття начальником управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації розпорядження від 13.05.2019 №58, відповідно до якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка була видана ОСОБА_1 від 14.05.2018 року за №, скасована, згідно з п.п.3 п.1 ст.12 Закону України від 24.12.2015 №921-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», про що внесено дані до системи «Сегмент ВПО». Вказана обставина створює перешкоди позивачу для отримання державної допомоги при народжені дитини.

За таких обставин позовні вимоги про скасування розпорядження, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 23.12.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору, до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб 1921 грн. 00 коп.

Таким чином, зважаючи на те, що ухвалою суду від 23.12.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Банківська, б. 70) судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь Державного бюджету України, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 77, 90, 243, 244, 245, 250, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Банківська, б. 70) про скасування розпорядження, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації від 13.05.2019 №58 відносно ОСОБА_1 , яким скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.05.2018 року за №.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації відновити довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.05.2018 року за № видану ОСОБА_1 та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації щодо припинення нарахування та виплати з 01.06.2019 року раніше призначеної допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації відновити нарахування та виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 з виплатою усієї заборгованості за період її несплати, починаючи з 01.06.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської районної державної адміністрації (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Банківська, б. 70) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш