Справа № 340/3109/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року справа № 340/3109/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: Головного управління ДФС у Кіровоградській області, вул. В. Перспективна,55, м. Кропивницький,25006
про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:
1) зобов`язати ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснити перерахунок компенсації за невикористані дні додаткових відпусток державного службовця та виплатити відповідну компенсацію;
2) зобов`язати ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснити нарахування компенсації за невикористані ним дні основних відпусток за період роботи з 21.12.2015р. по 21.12.2016р., з 21.12.2016р. по 21.12.2017р., з 21.12.2017р. по 21.12.2018р., з 21.12.2018р. по 27.09.2019р. та виплатити йому відповідну компенсацію.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, що викладені в письмовому відзиві та письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи (а.с.22-23). При цьому зазначивши, що позивач при звільненні з військової служби щорічну основну відпустку за 2019 рік використав.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що в зв`язку з тим, що в період з 17.05.2016р. по 19.09.2019р. виконував державні обов`язки з забезпечення національної безпеки і оборони, згідно з законодавством був фактично звільнений на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати, згідно з ст.80 КЗпП України, то його щорічні відпустки ГУ ДФС у Кіровоградській області було зобов`язано перенести на інший період.
Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с.1-2).
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача проти позовних вимог заперечив.
Відповідно до усної ухвали, занесеної до журналу судового засідання, подальший розгляд справи вирішено проводити в порядку письмового провадження.
Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що з позивач з 21.12.1998 року по 27.09.2019 року проходив державну службу у складі різних підрозділів Головного управління ДПС у Кіровоградській області.
Під час проходження державної служби, позивачем 17.05.2016 року укладено контракт з Міністерством оборони України на проходження військової служби за контрактом.
В подальшому, в період з 17.05.2016р. по 19.09.2019р. позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 23.09.2019 року №781 о позивача звільнено з посади головного державного інспектора з питань юридичної роботи Знам`янської ОДПІ Олександрійського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області, в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Кіровоградській області, відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України.
Відповідно до п.2 наказу №781 позивачу належить до виплати грошова компенсація за невикористані дні додаткових відпусток державного службовця в загальній кількості 191 день (а.с.9).
Листом ГУ ДФС у Кіровоградській області №2582/П/11-28-05-23 від 20.11.2019 року позивача повідомлено, що при розрахунку компенсації за невикористані ним дні додаткових відпусток державного службовця бралися до уваги середньоденний заробіток, розрахований з сум посадового окладу, надбавки за звання та вислугу років в відсотковому відношенні, відносно штатного розпису Знам`янської ОДПІ, яка припинена 15.08.2016 року та цей заробіток складає 90,82 грн. (а.с.10).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам у вказаній частині, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що на розгляді в Кіровоградському окружному адміністративному суді перебувала справа №П/811/1025/17 за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області.
Під час розгляду вказаної справи Олександрійською ОДПІ надано суду довідку від 05.10.2017 року, яка свідчить, що відповідач оплатив позивачу грошове забезпечення у період з березень-квітень 2016 року 7607,86 грн. та середньоденна заробітна плата позивача складає 211,33 грн. (а.с.13).
Згідно з приписами ч. 4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що при розрахунку компенсації за невикористані дні додаткових відпусток державного службовця ГУ ДФС у Кіровоградській області застосовано невірну суму середньоденного заробітку позивача, що, в подальшому призвело до неправильного обрахунку компенсації, а тому у вказаній частині позов підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснити нарахування компенсації за невикористані ОСОБА_1 дні основних відпусток за період роботи з 21.12.2015р. по 21.12.2016р., з 21.12.2016р. по 21.12.2017р., з 21.12.2017р. по 21.12.2018р., з 21.12.2018р. по 27.09.2019р. та виплатити йому відповідну компенсацію, суд зазначає наступне.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що згідно з положеннями ст.80 КЗпП України, щорічна основна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі, серед іншого, виконання працівником державних або громадських обов`язків, якщо із законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що перебуваючи на службі за контрактом ОСОБА_1 мав право на отримання щорічної відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення, а при звільненні зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2019 р. №202 при звільненні ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2019 рік використав, відсутність за минулі роки проходження служби за контрактом підтверджує факт використання ним щорічних основних відпусток за 2016, 2017 та 2018 роки.
Надаючи оцінку пред`явленим вимогам, суд зазначає наступне.
Згідно до ч.2 ст.39 Законів України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до ч.3 ст.119 Кодексу Законів про працю за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Таким чином, оскільки Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України і ця норма є спеціальною для правовідносин, які склались між сторонами, відповідач повинен був сплачувати позивачу середній заробіток протягом строку служби.
Відповідно до ст. 4 Закон України "Про відпустки" від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР (далі - Закон України "Про відпустки") встановлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно зі ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Згідно зі статтею 24 Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР від 15.11.1996р. у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується: - гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; - забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.
Судом встановлено, що позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем у періодах, за які просить здійснити нарахування компенсації за невикористані дні основних відпусток, а тому у вказаній частині в задоволені позовних вимог слід відмовити.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково необґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 243, 245, 248, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління ДФС у Кіровоградській області (1) здійснити перерахунок ОСОБА_1 (ін. код НОМЕР_2 ) компенсації за невикористані дні додаткових відпусток державного службовця та виплатити відповідну компенсацію, з урахуванням суми середньоденного заробітку в розмірі 211 грн. 33 коп.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 03.02.2020 року.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду О.С. Петренко