Справа № 153/1556/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 153/1556/19

Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк Т.В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

05 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Перечняка Ігоря Ігоровича про оскарження неправомірних дій відповідача та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Перечняка І.І., в якому просив скасувати постанову серії ДП 18 №526745 від 16.10.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП у вигляді 680 грн. штрафу.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що спірна постанова відповідача винесена з порушенням норм чинного законодавства та не містить належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.10.2019 інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Перечняком І.І. винесено постанову Серії ДП 18 № 526745, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП у вигляді680 грн. штрафу.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданими відповідачем доказами підтверджується порушення позивачем правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами статті 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР України).

Згідно з ч.2 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою статті 121 КУпАП, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ст.1 Закону України від 05.04.2001 №2344-III "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Так, п.31.1 ПДР України встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.6.3.1 ДСТУ 3649:2010 не дозволено установлювати на одній осі КТЗ шини різних розмірів, типів конструкції (радіальної, діагональної, камерної, безкамерної), моделі з різними рисунками протектора, призначених для застосування в різні сезони, з шипами чи ланцюгами протиковзання та без них.

За п.п. "е", "г" п.31.4.5 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів у яких на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту.

Статтею 222 КУпАП унормовано, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною другою статті 121 КУпАП.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених в т.ч. частиною другою статті 121 КУпАП.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися із матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП унормовано, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленому законом (ч.1 ст.74 КАС України).

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, 16.10.2019 об 11:19 ОСОБА_1 , на 1 км а/д Р-28 керував транспортним засобом Мерседес Бенц Спрінтер реєстраційний номер НОМЕР_1 за маршрутом Бершадь-Вінниця з технічною несправністю, а саме-на одній осі встановлено шини різних моделей та з різним малюнком протектора, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КУпАП.

Пунктом 3 розділу II Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13 жовтня 2008 року №534 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1107/15798 передбачено, що однією з причин зупинки та здійснення перевірки колісного транспортного засобу є наявність ознак, що свідчать про їх технічну несправність.

Згідно з пунктом 3 розділу І Наказу №534 за результатами перевірки складається Акт перевірки технічного стану КТЗ за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві. Встановлені технічні несправності, з якими експлуатація транспортних засобів забороняється, відображені в розділі 31. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання" Правил дорожнього руху.

Вищезазначене свідчить, що відповідач у разі виявлення несправності транспортного засобу Мерседес Бенц Спрінтер реєстраційний номер НОМЕР_1, повинен був скласти відповідний акт перевірки КТЗ. Однак в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про наявність такого акта та вручення його копії позивачу.

Таким чином, відсутність акту перевірки КТЗ щодо технічної несправності, який є основним законним доказом технічної несправності, виключає таку несправність.

Варто зазначити, що в постанові також не вказано, яке саме із правил дорожнього руху позивач порушив чи яким вимогам стандартів не відповідає технічний стан чи обладнання транспортного засобу.

Неможливо встановити дану обставину із опису інспектором самого правопорушення, оскільки згідно ДСТУ 3649:2010 не дозволяється встановлювати на одній осі КТЗ шини різних розмірів, типів конструкції (радіальної, діагональної, камерної, безкамерної), моделі з різними рисунками протектора, призначених для застосування в різні сезони, а підпунктом 31.4.5 ПДР України забороняється в автобусах на передній осі встановлювати шини, відновлені за другим класом ремонту. В той же час ні ДСТУ 3649:2010, ні п.31.4.5 ПДР України не містять такої заборони для водіїв автобусів, як встановлення на одній осі шин різних моделей та з різним малюнком протектора.

Також, в якості доказу по справі відповідачем надано суду першої інстанції відеозапис на диску DVD-R.

Згідно зі статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення, а отже інформація з відеокамери може оцінюватися як один із доказів в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Так, з оглянутих колегією суддів матеріалів відеозйомки вбачається, що на останніх зафіксовано задню частину транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , в т.ч. задні колеса, які відрізняються малюнками протектора. Однак, з відеозапису неможливо встановити чи є вказаний транспортний засіб таким, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, а дані рисунка протектора такими, що підлягають використанню в різні сезони.

Крім того, як стверджує позивач, вказаний відеозапис йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не пред`являвся, про факт фіксування правопорушення за допомогою відеотехніки, останньому стало відомо лише під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Не містить інформації про здійснення фіксації правопорушення будь-якими технічними засобами і постанова серії ДП 18 №526745 від 16.10.2019, що є порушенням частини третьої статті 283 КУпАП.

Так, Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 року у справі №592/5576/17 зазначив що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису з нагрудної камери інспектора не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справах № 524/5536/17 і № 524/7184/16-а та від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що з метою з`ясування допустимості такого доказу, як матеріали відеозапису, що були надані відповідачем суду першої інстанції на диску DVD-R, судом першої інстанції задоволено клопотання ОСОБА_1 та винесено ухвалу про витребування в інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області Перечняка І.І. журнал обліку, видачі, повернення портативного відео реєстратора та карт пам`яті копіювання цифрової інформації; відомість до журналу обліку видачі, повернення портативного реєстратора та карт пам`яті копіювальної цифрової інформації; журнал обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи технічних приладів і технічних засобів фото і кінозйомки, відеозапису; журнал реєстрації встановлення зміни дати та часу на портативному відео реєстраторі; відомості (Наказ), хто є відповідальною особою яка здійснює на підставі наказу керівника підрозділу поліції контроль за функціонування стаціонарної системи органу, підрозділу поліції та копіювання й видачу відеозаписів; письмове доручення керівника органу (підрозділу) на копіювання та видачу інформації зі стаціонарної системи конкретному працівникові поліції який залучив цей відеозапис до матеріалів справи які були направлені до суду відносно ОСОБА_1 ; дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів відповідальній особі за рішенням керівника органу, підрозділу та письмове доручення керівника органу на копіювання та видачу відеозапису відповідальній особі. Однак жодного із вказаних доказів відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції, не надано.

За правилами частин 1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч.5 ст.77 КАС України).

Однак відповідач, передбаченого процесуальним законодавством обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення не виконав, зокрема, матеріали справи окрім оскаржуваної постанови, не містять належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, зазначених в спірній постанові.

Оскільки відповідачем не наведено та не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, то за наведених вище обставин колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови та відсутність підстав для скасування останньої.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з приняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.77, 205, 243, 264, 272, 268, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Перечняка Ігоря Ігоровича про оскарження неправомірних дій відповідача та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №526745 від 16.10.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КАС України.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.