Справа № 240/12247/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/12247/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови йому у перерахунку і виплаті пенсії з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія фактично отриманих ним сум індексації за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року включно згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 б/н б/д та листа військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2019 № 150/2128;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату йому призначеної пенсії за період з 25.11.2018, з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія фактично отриманих ним сум індексації за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року включно згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 б/н б/д та листа військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2019 № 150/2128.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після звільнення з військової служби, йому з 23.12.2017 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проте при призначенні пенсії не була врахована індексація грошового забезпечення, що і слугувало підставою для звернення до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум індексації, вказаних у довідці. Проте, за результатами розгляду поданої заяви, йому відмовлено, з підстав, що індексація не входить до складу грошового забезпечення, а тому не може враховуватися при обчисленні пенсії.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих сум індексації протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 18.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Разом з тим, зазначеною ухвалою встановлено відповідачу строк, для подання відзиву на позов.

На виконання вимог ухвали судді, представник відповідача подав до суду відзив на позов (а.с.25-26), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. При цьому зазначає, що відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для визначення розміру пенсії враховуються лише щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавки доплати, підвищення, при цьому вказаною нормою не передбачено включення до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії такого одноразового виду грошового забезпечення, як індексація, яка носила разовий характер.

Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду №01-84в від 13.12.2019, № 01-01в від 02.01.2020 суддя Єфіменко О.В., у період з 28.12.2019 до 13.01.2020 перебувала у щорічній відпустці.

З`ясовуючи при вирішенні даної справи характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов наступного висновку.

Під час розгляду справи, встановлено, що позивач проходив військову службу на посаді командира взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 та наказом начальника Центру зберігання, передпродажної підготовки, реалізації та утилізації озброєння і військової техніки № 28-РС від 07.12.2017 звільнений з військової служби відповідно до п. «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.20), а на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №244 від 22.12.2017 виключений зі списків особового складу з 22.12.2017 (а.с.21).

З 23.12.2017 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

На підставі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 у справі №294/317/18, яке набрало законної сили, позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року до грудня 2017 року у розмірі 34511,21 грн, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 б/н (а.с.18-19)

Позивач, вважаючи, що має право на перерахунок своєї пенсії із включенням сум індексації в грошове забезпечення, звернувся до відповідача із відповідною заявою, проте отримав відмову у здійсненні такого перерахунку. Вказана відмова мотивована відсутністю підстав для врахування індексації до складу грошового забезпечення для призначення пенсії, відповідно до ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки розмір пенсій, які призначаються військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом обчислюється з окладу за посадою, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, установлених законодавством, а тому, включення індексації до такого грошового забезпечення вказаною статтею не передбачено.

Не погоджуючись з отриманою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх державних соціальних гарантій.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні норми.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та перевіряючи дії відповідача на відповідність ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та наявність права у позивача на проведення індексації його доходів, суд зазначає наступне.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частиною 2 ст.9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону № 2011-XII).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4 ст.9 Закону № 2011-XII).

Поряд із цим, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Приписами статті 1 цього Закону визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 ст.2 Закону № 1282-XII, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ч.1 ст.9 Закону №1282-XII).

Положеннями ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III від 05.10.2000 визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 6 Порядку № 1078, визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів та підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході (абз.3 п.6 Порядку №1078).

Отже, в контексті наведено, слід акцентувати увагу на тому, що основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону №1282-XII передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, за вимогами вищевказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Так, як вже зазначалося, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 у справі № 294/317/18 відновлене порушене право позивача шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 07.12.2017, а відтак вказана виплата, на думку суду, має бути включена у грошове забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17.

Зокрема, колегія суддів судової палати дійшла висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

При цьому, колегія суддів судової палати у цій справі, відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах в частині відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, викладеного у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 6 та 13 березня 2019 року у справах №522/11262/16-а (провадження № К/9901/18884/18, К/9901/18886/18) та №522/7855/17 (провадження №К/9901/5388/17, № К/9901/5385/17) та сформувала наступний правовий висновок.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Такий висновок не суперечить також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10.03.2015 (справа №21-70а15) щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом №2262-ХІІ.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум для розрахунку пенсії військовослужбовцям.

Щодо дати з якої позивач просить провести перерахунок пенсії, суд вважає за необхідне вказати наступне.

З прохальної частини позовних вимог видно, що позивач просить здійснити перерахунок пенсії з 25.11.2018, що не перевищує 12 місяців з дня подання цієї довідки до відповідача мотивуючи тим, що її перерахунок, відповідно до ст.63 Закону №2262-ХІІ, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Проте, суд не погоджується з вищевказаними доводами позивача з наступних підстав.

Так, частинами 1 та 2 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, на які посилається позивач, передбачено, що вказані норми регулюють порядок перерахунку раніше призначених пенсій, тобто пенсій військовослужбовцям, що були призначені до прийняття Закону №2262-ХІІ. Крім того, вказаними нормами визначено підставу для проведення такого перерахунку - введення в дію Закону №2262-ХІІ.

Разом з тим, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 пенсія була призначена з 23.12.2017 відповідно до норм Закону №2262-ХІІ, а не на підставі законодавства, що діяло до введення в дію зазначеного закону, а тому норми ч. 1 та 2 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Водночас, слід відмітити, що оскільки пенсія позивачу була призначена з 23.12.2017, та відповідно з вказаної дати визначено її розмір без урахування у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих позивачем сум індексації грошового забезпечення, а тому саме з вказаної дати позивач дізнався про своє порушене право.

Проте, до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахування у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, індексації грошового забезпечення позивач звернувся після отримання довідки про розмір виплаченої індексації.

А тому, відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Таким чином, враховуючи вищевказану норму, слід відмітити, що відповідачу про обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії позивача стало відомо лише з моменту звернення до Пенсійного фонду позивача та надання довідки військової частини НОМЕР_1 б/н про розмір виплаченої за період з 01.01.2016 по 07.12.2017 індексації грошового забезпечення.

Враховуюче викладене, слід вказати, що підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії з 25.11.2018 відсутні, оскільки при призначенні пенсії у відповідача була відсутня інформація про розмір отриманої позивачем індексації грошового забезпечення.

З огляду на встановлені обставини та враховуючи вищезазначені положення перерахунок пенсії позивача може бути проведено лише з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому позивач звернувся з відповідною заявою, а тому вимоги стосовно перерахунку пенсії з 25.11.2018 є безпідставними.

Зважаючи на встановлену протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих сум індексації грошового забезпечення, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з відповідною заявою, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум індексації, зазначених в довідці військової часини НОМЕР_1 б/н.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями ст.90 КАС України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи те, що позивач має право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої ним індексації грошового забезпечення, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неправомірно відмовило позивачу у проведенні перерахунку розміру пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум індексації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Судовий збір, відповідно до ст.139 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003. РНОКПП/) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у перерахунку і виплаті ОСОБА_1 пенсії з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих сум індексації за період з 01.12.2015 до 07.12.2017 включно, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 б/н.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про здійснення перерахунку, з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих сум індексації за період з 01.12.2015 до 07.12.2017 включно, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 б/н.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 700 (сімсот) грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.02.2020.

Суддя О.В. Єфіменко