Справа № 240/10387/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 лютого 2020 року

Київ

справа №240/10387/19

адміністративне провадження №К/9901/3354/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі №240/10387/19 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Житомирської області від 15 березня 2002 року №43 про звільнення ОСОБА_1 з посади та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді не нижчій, як старшого прокурора відділу нагляду за виконанням законів спецпідрозділами та іншими державними органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Житомирської області;

- внести зміни до трудової книжки відповідно до вимог чинного законодавства;

- стягнути з Прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5000000, 00 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку та додати докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються ці підстави.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яку мотивував тим, що він не звертався до суду з даним позовом понад 17 років з незалежних від нього причин, а саме тому, що по кримінальній справі відносно нього тривалий час не було постановлено вироку, який набрав законної сили. На думку позивача, оскільки причиною звільнення з органів прокуратури стало його причетність до скоєння злочину, що було спростовано виправдувальним вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 07 листопада 2018 року (вступив в законну силу 08 серпня 2019 року) він не міг звертатися до суду з позовом про його незаконне звільнення до набрання законної сили виправдувального вироку.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі частини другої статті 123 Кодексу адміністративного суду (далі - КАС України), оскільки підстави для поновлення строку звернення до суду визнано неповажними.

Ухвалюючи такі рішення суди попередніх інстанцій виходили з того що, позивач без поважних на те причин пропустив строк звернення до суду із даним позовом. Та обставина, що по кримінальній справі відносно ОСОБА_1 тривалий час не було постановлено вироку, який набрав законної сили, не є об`єктивною непереборною причиною, яка перешкоджала йому своєчасно звернутися до суду, якщо він вважав, що був неправомірно звільнений. Суди зазначили, що предмети дослідження в кримінальному провадженні та адміністративній справі є різні; в даному випадку підставою звільнення позивача з посади було не скоєння злочину, а порушення ним Дисциплінарного статуту прокуратури України - вчинення проступку, який порочить його як працівника прокуратури, тому відсутні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Вважаючи зазначені судові рішення ухваленими з порушенням норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши аргументи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Отже, оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

За змістом частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що позивач не погоджується з ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві, та постановою суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін вказану ухвалу.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження вказаних рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження вказаних судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Аналіз ухвалених у цій справі рішень судами попередніх інстанцій дає підстави дійти висновку, що процесуальним законом закріплені спеціальні строки звернення до адміністративного суду з питань проходження публічної служби - місячний строк для звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або інтересів.

Значення процесуальних строків в адміністративному процесі полягає у тому, що вони стабілізують та впорядковують адміністративно-процесуальні правовідносини, дисциплінують всіх учасників адміністративного судочинства, включаючи суд.

Процесуальні строки є активними засобами впливу на поведінку учасників в адміністративному процесі тому, що гарантують їм можливість належним чином підготуватись та реалізувати необхідні процесуальні дії, й не дають можливості невиправдано затягувати процес.

Обставини, вказані позивачем в касаційній скарзі як причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою, на думку Суду, не є непереборними та неповажними. Таким обставинам, на які вказує скаржник, як на підставу для поновлення строку для звернення до суду, надана змістовна та обґрунтована оцінка судами попередніх інстанцій. Судові рішення які оскаржуються позивачем та зроблений в них аналіз, а також застосування норм права є правильним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

У відповідності до вимог частини другою статті 123 КАС України суд повертає позовну заяву позивачеві, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За такого правового регулювання, Суд дійшов висновку, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі №240/10387/19 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк,

Судді Верховного Суду