Справа № 320/3718/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3718/19 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначені одноразової грошової допомоги як інваліду II групи з 07.11.2018 внаслідок травми (захворювання) пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.03.2019 за № 40 (затвердженого Міністром оборони України 01.04.2019);

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року в розмірі 321900,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначені одноразової грошової допомоги як інваліду II групи з 07.11.2018 внаслідок травми (захворювання) пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.03.2019 за №40 (затвердженого Міністром оборони України 01.04.2019).

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі 321900 (триста двадцять одна тисяча дев`ятсот) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 20.08.2014 призваний в Збройні сили України та 20.08.2015 був демобілізований. (а.с. 21)

Згідно Довідки МСЕК серії АВ № 0523245, під час первинного огляду позивача з 29.10.2015 було визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. (а. с. 14)

З цієї ж причини за наслідками повторного огляду з 07.11.2018 позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки МСЕК серії АВ № 1049315. ( а.с. 15 т. 1)

Згідно посвідчення від 13.11.2018 серії НОМЕР_1 , позивач є інвалідом ІІ групи. (а.с. 11)

У зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з захистом Батьківщини, позивач у листопаді 2018 року звернувся до Броварського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 13.05.2019 № 5/849 позивачу надіслано копію Витягу з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.03.2019 № 40, згідно змісту якого, комісія дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, оплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулись, не здійснюється. (а.с. 16 -18)

Вважаючи, що з 07.11.2018 у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності з причин захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, а відповідачем протиправно відмовлено у виплаті такої допомоги, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- позивачу під час первинного огляду з 29.10.2015 було встановлено ІІІ групу інвалідності, а під час повторного - 07.11.2018 позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи, проте, 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було доповнено ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється;

- у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, то позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності;

- позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16, 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Так, підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частинами 2, 4 ст. 16-3 наведеного Закону (в редакції, чинній на час первинного огляду позивача органами МСЕК та встановлення відсотку втрати працездатності), було передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення норми ст. 16-3 Закону, застосовуються при вирішення питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи (меншого відсотка втрати працездатності) та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи (більшого відсотка втрати працездатності).

Так, ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ, визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, строків же реалізації права на одноразову грошову допомогу не передбачено, ані цим Законом, ані іншими нормативно-правовими актами.

У силу норм ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Згідно з приписами ч. 2 2 п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивачу під час первинного огляду з 29.10.2015 було встановлено ІІІ групу інвалідності, а під час повторного - з 07.11.2018, позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи.

Колегія суддів зазначає, що 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було доповнено ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Так, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності 01 січня 2017 року, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме, встановлення первинно групи інвалідності за часовий проміжок з 2015 по 2018 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача.

Стаття 16-3 Закону № 2011-ХІІ, у редакції до 01.01.2017, не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема, після двох років з часу первинного встановлення інвалідності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги, а тому, з врахуванням зазначених правових норм, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція вкладена в постановах Верховного Суду, зокрема від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17, від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18.

Також, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.09.2019 в справі № 825/1380/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги Міністерства оборони України.
Щодо висновків суду першої інстанції про зобов`язання призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі 321900,00 грн., колегія суддів, з урахуванням доводів апелянта про втручання судом першої інстанції в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, зазначає, що оскільки під час вирішення спору встановлено, що позивачем виконано усі вимоги Порядку № 975 та Закону, надавши повний перелік документів, а також встановлено відсутність підстав для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, що свідчить про те, що відповідач мав прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, проте, прийняв протилежне, з огляду на що, відповідачем вже реалізовано свободу розсуду, інших шляхів для дій суб`єкта владних повноважень в нього не залишилось, а тому, резолютивна частина оскаржуваного рішення цілком відповідає приписам законодавства та не є втручанням у дискрецію Міністерства оборони України. Крім того, судом першої інстанції в мотивувальній частині наведено детальний та правильних розрахунок суми, а апелянтом не поставлено під сумнів саму суму, обраховану окружним судом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко
Повний текст постанови складено 05.02.2020.