Справа № 120/2158/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(д о д а т к о в е)

03 лютого 2020 р. Справа №120/2158/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Вінниці

заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом:

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Вінницькій області

про визнання вимог протиправними,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання вимог протиправними.

Рішенням суду від 03.01.2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.18 року №Ф-131927-53 та від 05.02.19 року №Ф-131927-53, також, стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

16.01.2019 року до суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового судового рішення, в якій останній зазначив, що відповідно до поданої позовної заяви просив визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, щодо взяття на облік його, як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність та нарахування йому сум єдиного соціального внеску за ознакою незалежної професійної діяльності за 3-й та 4-й квартал 2018 року у сумі 3266,88 грн. Так, ОСОБА_1 звернув увагу суду на тому, що з приводу даної вимоги досліджувалися докази, але рішення по ній не прийнято. Крім цього повідомив, що відповідно до банківської квитанції від 03.07.2019 року, яка є в матеріалах справи, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3265.20 грн. як фізичною особою-підприємцем, за розгляд двох позовних вимог, натомість за рішенням суду на його користь стягнуто лише 768,40 грн., тобто судом не було до кінця вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою суду від 23.01.2020 року дану заяву призначено до розгляду на 03.02.2020 року без повідомлення учасників справи, а також роз`яснено відповідачу про право подати відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення у строк до 03.02.2020 року.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на заяву про ухвалення додаткового рішення не скористався, відтак, суд розглядає дану заяву за наявними матеріалами справи.

Розглянувши питання ухвалення додаткового рішення суду по справі №120/2158/19-а, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази.

Під час винесення рішення від 03.01.2020 року у справі №120/2158/19-а судом були встановлені всі фактичні обставини справи та досліджені докази на підтвердження позовних вимог заявника, однак стосовно однієї із них не ухвалено судове рішення.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.01.2020 року визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.18 року №Ф-131927-53 та від 05.02.19 року №Ф-131927-53, також, стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Разом з тим, щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області щодо взяття на облік ОСОБА_1 , як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність та нарахування йому сум єдиного соціального внеску за ознакою незалежної професійної діяльності за 3-й та 4-й квартал 2018 року у сумі 3 266,88 грн. суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пунктів 63.1 - 63.2 ст. 63 Податкового кодексу України (далі - ПК України) облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Згідно з п. 63.5 ст. 63 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

За визначенням пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Облік самозайнятих осіб врегульовано нормами ст. 65 ПК України.

Так, пунктами 65.1 - 65.5 ст. 65 ПК України визначено, що взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів ( п.65.2 ).

Контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі:

65.4.1. наявності обмежень на провадження незалежної професійної діяльності, встановлених законодавством;

65.4.2. коли документи подані за неналежним місцем обліку;

65.4.3. коли документи не відповідають встановленим вимогам, подані не в повному обсязі або коли зазначені в різних документах відомості є взаємно невідповідними;

65.4.4. коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа;

65.4.5. неподання для реєстрації особою, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Після усунення причин, що були підставою для відмови у взятті на облік самозайнятої особи, фізична особа може повторно подати документи для взяття на облік (п. 65.4 ).

Взяття на облік самозайнятої особи здійснюється контролюючим органом не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідних відомостей від державного реєстратора (для фізичних осіб - підприємців) або прийняття заяви (для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність).

Дані про взяття на облік фізичної особи - підприємця передаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у день взяття на облік у порядку, встановленому Міністерством юстиції України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Взяття на облік фізичної особи - підприємця підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що надсилається (видається) фізичній особі - підприємцю у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( п. 65.5 ).

Аналіз наведених норм податкового законодавства дає суду змогу зробити висновок, що Податковим кодексом України встановлено обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі, коли особа здійснює підприємницьку діяльність, або у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність. В той же час, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Як встановлено судом, 11.03.2014 року позивач був зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця та з 27.08.2018 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, як особа, що здійснює адвокатську діяльність (69.10).

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та положень пунктів 65.3 - 65.5 ст. 65 ПК України, суд вважає, що податковий орган не мав законних підстав для взяття на облік позивача як самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - адвоката, оскільки позивач з 27.08.2018 року перебуває на обліку як фізична особа - підприємець, основний вид економічної діяльності - 69.10 - діяльність у сфері права.

Крім того, суд наголошує, що позивач не подавав відповідну заяву та необхідні документи, передбачені п. 65.3 ст. 65 ПК України, а податковий орган відповідно до чинних положень ПК України не наділений повноваженнями самостійно брати на облік особу, яка здійснюють незалежну професійну діяльність, без подання такою особою відповідної заяви та документів.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області щодо взяття ОСОБА_1 на облік як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність та нарахування йому сум єдиного соціального внеску за ознакою незалежної професійної діяльності за 3-й та 4-й квартал 2018 року у сумі 3 266,88 грн. підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених дій та прийнятої вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, матеріалами справи підтверджено, що при зверненні до суду позивач поніс витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3265,70 (три тисячі двісті шістдесят п`ять гривень 70 коп., про що свідчить банківська квитанція №0.0..1 від 03.07.2019. Рішенням суду по даній справі від 03.01.2020 стягнуто частково на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області. А тому, судовий збір в сумі 2497,30 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області щодо взяття ОСОБА_1 на облік як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність та нарахування йому сум єдиного соціального внеску за ознакою незалежної професійної діяльності за 3-й та 4-й квартал 2018 року у сумі 3266,88 грн. .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору, банківська квитанція № 0.0..1 від 03.07.2019, в сумі 2497,30 грн. (дві тисячі чотириста дев`яносто сім гривень 30 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління ДФС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 39402165, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Суддя Крапівницька Н. Л.