Справа № 620/3562/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Чернігів Справа № 620/3562/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також в/ч НОМЕР_1 , відповідач ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року із встановленням для обчислення місяця підвищення (базового місяця) квітень 2015 року та з одночасною щомісячною виплатою фіксованою (встановленої раніше) суми індексації;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 27.08.2018 по 27.11.2019 без утримання із зазначенням суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем не проведено з ним усіх розрахунків, зокрема щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по серпень 2018, чим порушено його права. За таких обставин вважає, що йому має бути виплачена відповідачем вказана індексація за спірний період та середній заробіток за весь час затримки такого розрахунку.

Ухвалою суду від 05.12.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на положення статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України відповідно до яких бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. За спірний період видатків на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців за 2016 - 2018 роки не передбачено. Відтак, на думку відповідача, нарахування та виплата спірної індексації без відповідних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Також зазначив, що позивач пропустив встановлений місячний строк звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Наказом від 26.07.2018 № 156 позивача звільнено з військової служби.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2018 № 204 ОСОБА_1 з 27.08.2018 виключено з особового складу в/ч НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення (а.с.10).

Індексація грошового забезпечення позивачу за спірний період не виплачувалась, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 17.10.2019 № 560 (базовий місяць березень 2018)(а.с.11), та довідкою в/ч НОМЕР_2 від 26.11.2019 №788, в якій зазначено, що по 31.12.2015 базовий місяць був квітень 2015, а з січня 2016 відбулось суттєве підвищення грошового забезпечення (а.с.12).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вважаючи, що відповідачем не проведені відповідні виплати грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Що стосується доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав з дня виключення його зі списків особового складу, а саме 27.08.2018, а до суду звернувся 27.11.2019, то суд не приймає їх до уваги з огляду на таке.

Відповідач посилаючись на порушення позивачем строку на звернення до суду, обраховує початок перебігу такого строку з моменту виключення позивача зі списків особового складу. Водночас, матеріали справи не містять жодного доказу того, що позивач з вказаного моменту був обізнаний про порушення свого права на виплату індексації грошового забезпечення.

В силу приписів частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів не з моментом, коли права особи були порушені, а з моментом, коли особи дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

У позовній заяві позивач зазначає, що дізнався про наявність у нього права на нарахування і виплату індексації грошового забезпечення лише у вересні 2019 року. Разом з тим, в обґрунтування заяви вказує, що стягнення сум індексації грошового забезпечення не обмежені будь-яким строком позовної давності у відповідності до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України.

При цьому судом враховується рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 зі змісту якого слідує, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Отже, поняття грошового забезпечення в даній справі є аналогічним поняттю заробітної плати, тому строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Індексація грошового забезпечення є державною гарантією щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін і є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Невиплата індексації грошового забезпечення втрати частини доходів є обмеженням Конституційних прав та є незаконною.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовій обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру.

Частини 2, 3 ст. 9 Закону № 2011 визначають, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Вищевказаним законом визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Колегія суддів зазначає, що вказаною нормою не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Відсутність на рахунках відповідача коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат (доказом наявності поважних причин непроведення розрахунку).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 825/874/17.

Докази щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по 28.02.2018 року відповідачем суду не надано.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення індексації доходу позивача у період з грудня 2017 року по 28.02.2018.

В свою чергу, суд вважає врахувати, що в березні 2018 року у військовослужбовців посадові оклади збільшилися, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року (місяця, наступного за місяцем, в якому відбувається підвищення посадових окладів).

Натомість, позивач заявляє позовні вимоги в тому числі з березня по серпень 2018 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян, якими є також військовослужбовці, з 01 січня 2018 року грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України було значно збільшено.

Обставини визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч.3 ст. 78 КАС України).

У відповідності до пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відтак базовим місяцем для позивача є квітень 2018 року.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Вказана норма кореспондується з абз. 2 пункту 11 Порядку № 1078.

В той же час, починаючи з травня 2018 року для позивача поріг індексації перевищено лише в жовтні 2018 року (1,000*1,000*0,993*1,000*1,019*1,017*1,014=1, 043).

Згідно абз. 5 пункту 11 Порядку № 1078 для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

При цьому у відповідності до абз. 3 вказаної норми індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Оскільки індекс інфляції за жовтень опубліковано в листопаді, то вперше індексуватися заробітна плата позивача повинна у грудні 2018 року.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у позивача з 01.04.2018 по 28.08.2018 право на індексацію грошового забезпечення було відсутнє, тому в цій частині позову слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 27.08.2018 по 27.11.2019, без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановив суд, спірна індексація грошового забезпечення відповідачем на час розгляду справи не нарахована та не виплачена позивачу. Отже, день фактичного розрахунку невідомий, а тому вказана позовна вимога є передчасною і задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає, що дане питання регулюється статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України та відноситься до дискреційних повноважень суду і не містить в собі імперативного обов`язку, а отже суд вільний у виборі щодо застосування заходів впливу до правопорушника. Враховуючи положення вказаної норми, підстав для зобов`язання відповідача у справі подати звіт про виконання рішення, суд не знаходить, з огляду на що, в задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2 частково.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по 28.02.2018.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по 28.02.2018.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2020 року.

Суддя І.І. Соломко