Справа № 815/296/18
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/296/18
05 лютого 2020 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М.,
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22.05.2018 року провадження у справі №815/296/18 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №815/219/17.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 року закрито провадження у справі №815/219/17 з підстав неможливості розгляду справи у порядку адміністративного судочинства.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2019 року у справі №815/219/17 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 року залишено без змін.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 16.12.2019 року.
Підготовче засідання, призначене на 16.12.2019 року, було перенесено у зв`язку із відсутністю повідомлення учасників справи на 13.01.2020 року.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді Аракелян М.М. на лікарняному підготовче засідання, призначене на 13.01.2020 року, було перенесено на 05.02.2020 року.
У підготовче засідання 05.02.2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце підготовчого засідання сповіщені належним чином та завчасно. 31.01.2020 року за вх.№4539/20 від представника третьої особи надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів вручення повісток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а 05.02.2020 року заява про розгляд справи з відсутності представника третьої особи у письмовому провадженні.
Згідно ч.1 ст.205 КАСУ неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду клопотань представника відповідача та представника третьої особи про закриття провадження у справі у порядку письмового провадження, при цьому встановивши наступне.
Розглянувши вказані клопотання суд дійшов висновку про їх обґрунтованість з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, а згідно п.7 цієї ж норми суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Стаття 19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 392 ЦК передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 816/421/17 та від 20 вересня 2018 року у справі 813/1076/17.
З установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «БК «Д.О.М.» виник спір з приводу правомірності набуття права власності третьою особою на нерухоме майно, позов у справі подано на поновлення порушеного, на думку позивачів, права власності щодо об`єкта нерухомого майна.
Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Згідно ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
Відповідно до ч.2 ст.239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Таким чином, суд, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися загальним місцевим судом в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст.238-239, 241-243, 248, 250, 256 КАС України, суд,-
Роз`яснити позивачам, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства загальним місцевим судом за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Аракелян