Справа № 465/1985/18
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

30.01.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого-судді Кузь В. Я.

за участі секретаря судових засідань- Янковської С.Ю.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.04.2018 року поліцейським роти №4 УПП у Хмельницькій області рядовим поліції Фомовою І.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 208387 від 01.04.2018 року із накладенням адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень . Згідно постанови, він, 01.04.2018 року о 20 год. 40 хв. на автодорозі М12 248 км в сторону м. Хмельницького, керуючи транспортним засобом марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 під час обгону перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вважає винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що він дійсно здійснював вказаний маневр, однак не порушуючи при цьому правил дорожнього руху. Оглянувши відео зняте працівником поліції він не побачив доказів перетину ним суцільної лінії, оскільки стан дорожньої розмітки незадовільний, було темно.

Вважає, що поліцейським при винесенні постанови було порушено ст. 276 КУпАП, оскільки постанову винесено не за місцем вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженому розглядати справу, а за місцем зупинки транспортного засобу. Тим самим, не було надано можливості скористатись своїми правами, надати докази, заслухати пояснення інших осіб. Відтак, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 29.05.2018 року призначено спрощений порядок розгляду справи.

Позивач в судове засідання не прибув, подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить заяву задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав відзив на позов згідно якого вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки позивачем дійсно вчинене вказане правопорушення, що підтверджується відеозаписом, а також не заперечується позивачем в його позові. Спростовують порушення ними норм КУпАП щодо розгляду справи «за місцем вчинення правопорушення», оскільки згідно п.1 розділу 3 Інструкції , справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Згідно з ст.250КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що 01.04.2018 року поліцейським роти №4 УПП у Хмельницькій області рядовим поліції Фомовою І.В. відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 208387 від 01.04.2018 року із накладенням адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень . Згідно постанови, він, 01.04.2018 року о 20 год. 40 хв. на автодорозі М12 248 км в сторону м. Хмельницького, керуючи транспортним засобом марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 під час обгону перетнув суцільну лінію розмітки 1.1., чим порушив п. 8.5.1 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП,орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України,передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України,доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивач категорично заперечує факт порушення вимог ПДР України.

Для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача відповідач жодних належних і достовірних доказів визначених законом, суду не надав.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до вимог п.3 ч.3ст. 286 КАС України,за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 01 квітня 2018 року, слід скасувати.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у справі, оскільки вказане питання належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 122, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до УПП в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Постанову серії БР № 208387 від 01 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. Кузь