Справа № 125/2660/19
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хитрука В.М.

за участю секретаря судового засідання Мазур К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в адміністративній справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в адміністративній справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позову зазначив, що 19 листопада 2019 року начальником Вінницької митниці ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил №1028/40100/19, згідно якої його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 140231,85 грн. Вважає зазначену постанову необґрунтованою та безпідставною, у зв`язку з чим, на думку позивача, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні. За даних обставин звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 16.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження.

Представник відповідача, Вінницької митниці ДФС, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи у суді, у судове засідання не з`явився, відзив не надіслав, матеріали справи не надав. Заяв, клопотань до суду від нього не надходило.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Чоловський О.М. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 19 листопада 2019 року начальником Вінницької митниці ДФС Калашніковим В.В. винесено постанову у справі про порушення митних правил №1028/40100/19, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 140231,85 грн.

Вказане рішення було прийняте за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №1028/4010/19, складеного головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС Новицьким О.В.

Зі змісту протоколу вбачається, що 15.08.2018 року до відділу митного оформлення №1 митного поста «Вінниця центральний» Вінницької митниці ДФС особою, уповноваженою на роботу з митницею (митним брокером) ФОП Чекотуном ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору доручення на надання митно брокерських послуг від 07.08.2018 року б/н, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та позивачем з метою випуску у вільний обіг товару, було подано у електронному вигляді декларацію за номером № UA401010/, (далі ЕМД) з прикріпленими до неї сканованими зображеннями товаросупровідних документів.

За ЕМД товар: «Легковий автомобіль, що був у використанні марка: VOLKSWAGEN (VW) модель: PASSAT: номер кузова: НОМЕР_1 -1 шт.; робочий об`єм циліндрів двигуна: 1986 см3: потужність: 103 кВт; номер двигуна: не встановлено; тип двигуна: дизельний; календарний рік виготовлення: 2011; модельний рік виготовлення: 2011; дата першої реєстрації: 01.12.2011; колісна формула: 4х2; категорія: М; тип кузова: універсал; колір: коричневий; кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію: 5; для використання на дорогах загального призначення: транспортний засіб не містить в своєму складі передавачі або передавачі та приймачі; країна виробництва: DE; торговельна марка: VOLKSWAGEN$ фірма виробник: VOLKSWAGEN AG.». Одержувачем товару в графі 8 ЕМД вказаний громадянин України ОСОБА_1 . Відповідно до гр. 9 ЕМД особою, відповідальною за фінансове врегулювання виступив ОСОБА_1 . У графі 22 ЕМД зазначено, що валюта та загальна сума рахунку складає 4300 євро (EUR). У графі 42 ЕМД зазначена ціна товару, яка становить 4300 євро (EUR).

У графі 44 ЕМД зазначені документи, сертифікати і дозволи, які подані до органу доходів і зборів, а саме:

1) Рахунок фактура (інвойс) № 2018-014984 від 08.08.2018;

2) Декларація про проходження № 2018-01494 від 06.08.2018;

3) Акт про проведення митного огляду UA 20903/2018/40651 від 08.08.2018;

4) Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.12.2011;

5) Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 01.12.2011;

6) Довідка, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 14.08.2018;

7) Висновок експерта № 939/18 від 14.08.2018;

8) Договір про надання послуг митного брокера Б/Н від 07.08.2018;

9) Сертифікат відповідності UA. від 07.08.2018.

Загальна сума сплачених митних платежів за ЕМД № UA401010/2018/027280 від 15.08.2018 в тому числі мито, акцизний податок, ПДВ склала: 68284,44 гривні.

Вказаний автомобіль був ввезений на митну територію України 08.08.2018 року у митному режимі імпорт у зоні діяльності Львівської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 .

Як підставу для пропуску позивачем було подано попередню ЕМД № 401010/2018/026270 від 07.08.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.12.2011та рахунок фактуру(інвойс) № 2018-01494 від 06.08.2018 де зазначено, що легковий автомобіль, що був у використанні марка: VOLKSWAGEN (VW) модель: PASSAT: номер кузова: НОМЕР_1 проданий литовським підприємством UAB «Gelgotos transportas» PMV kodas LT 16 Aleksandravo k.. Marijampoles sav., LT» за ціною 4300 євро (EUR).

09.07.2019 року за вх. № 1419/7/02-80/3 Вінницькою митницею ДФС отримано лист ДФС від 02.07.2019 № 20949/7/99-99-20-02-01-17 про звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки по факту незакінченої процедури експорту транспортних засобів, в т.ч. автомобіля VOLKSWAGEN (VW); модель: PASSAT: номер кузова: НОМЕР_1 .

В ході опрацювання звернення відповідач встановив, що вартість вказаного транспортного засобу, яка заявлена в ЕМД № UA401010/2018/027280 від 15.08.2018, не відповідає вартості, заявленій митним органом Литовської Республіки при його вивезені.

Митними органами Литовської Республіки надані копії експортної декларації 18LTKC0100EK0C2126 від 03.08.2018 та FAKTURA GA № 2018-01508 від 03.08.2018, де зазначено, що легковий автомобіль, що був у використанні марка VOLKSWAGEN (VW) модель: PASSAT: номер кузова: НОМЕР_1 проданий литовським підприємством UAB «Gelgotos transportas» Gelyno g.10, Marijampole, PMV kodas LT 16 LT» громадянину ОСОБА_1 за ціною 8964 євро (EUR).

Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів та митно тарифного регулювання Вінницької митниці ДФС від 11.07.2019 року № 1241/02-80-19, за результатами проведеного розрахунку митних платежів, що підлягали б сплаті відповідно до даних, зазначених у документах наданих Митним департаментом Міністерства фінансів Литовської Республіки та з урахуванням задекларованої за ЕМД № UA401010/2018/027280 вартості транспортування (100 євро Довідка б/н від 14.08.2018), загальна сума митних платежів, розрахована на дату проведення відповідного митного оформлення склала 115028, 39 гривень, а загальна сума заниження митних платежів, розрахована на дату проведення митного оформлення за митною декларацією ЕМД № UA401010/2018/027280 від 15.08.2018 станом на дату виникнення податкового зобов`язання склала 46743, 95 гривень.

Відповідно розмір штрафу у 300 % несплаченої суми митних платежів, на думку митного органу, становить 140231,85 грн.

У судовому засіданні було встановлено, що копію протоколу №1028/40100/19 від 21.10.2019 року позивачу ОСОБА_1 , в порушення положень ст.494 МК України, вручено не було та не направлено на його адресу. За таких обставин позивач не знав про час та місце розгляду справи та був позбавлений можливості надати свої доводи і заперечення, та скористатися правовою допомогою адвоката.

Постанова у справі про порушення митних правил винесена 19.11.2019 року, що є порушенням ст.525 МК України, згідно якої справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу матеріалів, необхідних для вирішення справи.

З протоколу про вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що митному органу стало відомо про зазначені обставини ще 09.07.2019 року із листа від ДФС від02.07.2019року за№20949/7/99-99-20-02-01-17 про звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки по факту незакінченої процедури експорту транспортних засобів щодо спірного автомобіля у тому числі. Оскільки станом на 21.10.2019 року були уже зібрані усі необхідні матеріали, то рішення мало б бути прийнято не пізніше 05.11.2019 року, а по суті постанова винесена аж 19.11.2019 року.

Крім того, посадовою особою митниці було порушено вимоги ст.489 МК України, згідно якої посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак цього зроблено не було.

Статтею 467 МК України визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст.485 МК України, за даних обставин не є триваючим, позаяк товар був переміщений через митний кордон України у митному режимі із дотриманням усіх необхідних процедур. Відповідно до ст.54 МК України контроль за правильністю визначення митної вартості товарів покладено на Відповідача. Такий контроль у серпні 2018 року був здійснений, було проведено оцінку вартості спірного автомобіля та підтверджено відповідним експертним висновком ту вартість, за якою її було задекларовано, а саме 4300 Євро. З цієї вартості позивачем були сплачені до бюджету митні платежі, податки та збори при розмитнені у сумі 68284,44 грн. Саме з цього часу почався перебіг шестимісячного строку для митного органу, оскільки уразі непогодження із задекларованою вартістю, як зазначено Відповідачем із посиланням на інформацію у мережі Інтернет (лист першого заступника начальника ДФС у Вінницькій області за №2548/7/02-3221-12 від 26.07.2019 року) він міг дізнатись про допущені порушення ще у серпні 2018 року.

Відповідач у протоколі та постанові посилається на ч.1 ст.49 Митного кодексу України, згідно якої митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивач сплатив за вказаний автомобіль у республіці Литва 4300 Євро. У своїх письмових поясненнях від 21.08.2019 року повідомив Відповідачу про те, що на пред`явлених копіях документів, які були подані до уповноважених органів республіки Литва продавцем містяться не його підписи у графі «Покупець» і такі документи при перетині кордону із республіки Литва до України у серпні 2018 року він не подавав. Такі пояснення позивача відповідач не перевірив та не вжив відповідно до ст.489 МК України усіх необхідних заходів до перевірки зазначеної у поясненнях інформації, а побудував звинувачення на припущеннях та непідтверджених належними доказами (оригіналами документів) обставинах.

Митний орган визначив розмір митних платежів на підставі службової записки відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Вінницької митниці ДФС від 11.07.2019 року №, про що зазначено у протоколі.

Відповідно до частини 4 статті 296 Митного кодексу України митна вартість товарів, їх кількість чи інші характеристики, що використовуються для визначення бази оподаткування, визначаються на день застосування ставок митних платежів.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).

Отже, митним органом не дотримано Методики, а саме включення довідкових даних у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, і взагалі не досліджено питання наявності звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач мав право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На час розгляду справи відповідачем не надано відзиву, доказів, та адміністративної справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні митних правил не доведена.

Керуючись ст.ст.380,467,485,529-531,533Митного кодексуУкраїни,ст.ст.72-77,79, 241-246,250,293,295КАС України,суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити повністю.

Скасувати постанову Вінницької митниці ДФС у справі про порушення митних правил №1028/40100/19 від 19 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та накладення штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 140231,85 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 140231,85 грн. закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Повне судове рішення складено 06.02.2020