Справа № 188/1665/19
Суддя: Місюра К. В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/1665/19
Провадження № 2-а/188/4/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Руденко О.В.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (с. Богинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області)

до відповідача-1: Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (м. Дніпро)

відповідача-2: Інспектора сектора реагування патрульної поліції Першотравенського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Юрченко В`ячеслава Олексійовича (м. Першотравенськ Дніпропетровської області)

про визнання дій протиправними та скасування постанови СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 (с. Богинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області) просить визнати дії інспектора сектора реагування патрульної поліції Першотравенського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Юрченко В`ячеслава Олексійовича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП протиправними та скасувати постанову серії ДП 18 № 297821 від 07.11.2019р. про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.11.2019р. по вул. Шкільна, 23 в м. Першотравенськ Дніпропетровської області інспектором сектора реагування патрульної поліції Першотравенського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Юрченко В`ячеславом Олексійовичем складено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 297821 за ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В зазначеній постанові вказано, що позивач 07 листопада 2019 року о 22:38 годині в м. Першотравенськ по вул. Шкільна, 23, в темну пору доби, керував автомобілем, який буксирував на гнучкому зчепленні, при цьому не були увімкнені зовнішні освітлювальні прилади та попереджувальні сигнали, та на вимогу поліцейського відмовився пред`явити документи, вказані в п.2.1. Правил дорожнього руху України, чим порушив п. 31.4.3., п. 19.1.в, п. 2.4.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність, згідно ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач не визнав факту скоєння ним правопорушень, що і зумовило його звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. По факту адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач пояснив, що дійсно 07.11.2019р. він буксирував свій автомобіль на гнучкому зчепленні, в якого не були увімкнені зовнішні освітлювальні прилади та попереджувальні сигнали по причині розрядження акумулятора і іншого способу доставити автомобіль до гаражу не було. Позивач вважає, що відсутністю увімкнених зовнішніх освітлювальних приладів та попереджувальних сигналів на його автомобілі під час буксировки він не спричинив жодної перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, отже вважає, що не скоював адміністративного правопорушення. Що стосується документів, передбачених п. 2.1. ПДР України, позивач пояснив, що він тримав ці документи у себе в руках і пред`являв інспектору, отже не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач-1 та відповідач-2 в судове засідання не з`явились, направили до суду відзив на позов, згідно якого просили відмовити в задоволенні позовних вимог, та розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши в судовому засіданні позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2019р. по вул. Шкільна, 23 в м. Першотравенськ Дніпропетровської області інспектором сектора реагування патрульної поліції Першотравенського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Юрченко В`ячеславом Олексійовичем складено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 297821 за ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн. за скоєння правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач не погодився з зазначеною вище постановою, що і зумовило його звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Крім того, відповідно до п. 19.1. Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої, в тому числі на транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, дійсно мале місце винесення відповідачем постанови серії ДП 18 № 297821 за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Між тим, позивач категорично заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зазначаючи при цьому, що дійсно мало місце відсутність увімкнених зовнішніх освітлювальних приладів та попереджувальних сигналів на його транспортному засобу, але цим він не спричинив незручностей іншим учасникам дорожнього руху і аварійної обстановки не створив.

Також позивач зазначає, що на прохання інспектора поліції при світлі ліхтаря він пред`явив всі необхідні документи.

Вказані обставини в судовому засіданні також підтверджені свідком ОСОБА_2 , який пояснив, що 07.11.2019р. вони разом із позивачем та його дружиною ОСОБА_3 на буксируваному автомобілі приїхали до гаражу в м. Першотравенськ Дніпропетровської області, коли за ними під`їхала поліцейська машина, з якої вийшли два працівника поліції, які почали спілкуватися з позивачем, встановлювати його особу. Коли в гаражі ввімкнули світло позивач пред`явив їм всі необхідні документи. Свідок пояснив, що на транспортному засобі позивача дійсно не горіли габаритні вогні. При цьому інших транспортних засобів поруч не було, рух їх автомобіля за відсутності світлових приладів не створив аварійної ситуації для будь-кого.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача і 07.11.2019 року також перебувала в машині на задньому сидінні, яку тягнули, так як вона зламалась. Біля гаражів за ними зупинився поліцейський автомобіль. При цьому свідок з автомобіля не виходила і бачила, як позивач разом із свідком ОСОБА_4 і працівником поліції стояли біля гаражу і спілкувались. В руках позивач тримав документи на автомобіль. Потім поліцейський пішов до свого службового автомобіля, сів до нього і вони поїхали.

Як зазначалося вище, обов`язок щодо збирання доказів та доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, в судовому засіданні було переглянуто відео матеріал на DWD-R диску фіксації події, наданий відповідачем, на який, в тому числі, посилається відповідач, як на доказ правомірності складення оскаржуваної постанови.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, переглянутий матеріал не містить повної фіксації події, яка мала місце 07.11.2019 року, тобто з початку фіксації вказаного порушення і до вручення оскаржуваної постанови, а лише момент фіксації відсутності на автомобілі «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , увімкнених зовнішніх освітлювальних приладів та попереджувальних сигналів під час буксирування.

Вказаний факт в судовому засіданні був підтверджений як позивачем особисто, так і показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Отже, вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем доведено в повному обсязі.

Разом з тим, з відеозапису реєстратора, переглянутого в судовому засіданні і доданого до матеріалів справи, не вбачається відмова позивача пред`явити посвідчення водія для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на неправомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В той же час, як позивач так і свідки в судовому засіданні вказали на той факт, що при світлі ліхтаря позивач тримав в руках документи, спілкуючись при цьому з працівником поліції.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Так, судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 297821 від 07 листопада 2019 року складена, в тому числі, з огляду на відсутність на автомобілі «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , увімкнених зовнішніх освітлювальних приладів та попереджувальних сигналів під час буксирування.

Цей факт підтверджується матеріалами справи, показами позивача, свідків і встановлено відеозаписом реєстратора, долученого до матеріалів справи.

Отже доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП, спростовуються матеріалами справи, поясненнями позивача та показами свідків.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та повного скасування постанови від 07 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (відсутність на автомобілі «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , увімкнених зовнішніх освітлювальних приладів та попереджувальних сигналів під час буксирування) мали місце, суд не вбачає підстав для скасування постанови серії ДП 18 № 297821 від 07 листопада 2019 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Між тим, суд вважає, що обставини вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на вищевикладене.

Іншого відповідач суду не довів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, позовна заява є такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 77, 90, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії інспектора сектора реагування патрульної поліції Першотравенського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Юрченко В`ячеслава Олексійовича в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП неправомірними.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 297821 від 07.11.2019р. в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаючи його таким, що скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К. В. Місюра

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2020р.