Справа № 640/16362/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Київ № 640/16362/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Діни Вікторівни
третя особа:Товариство з обмеженою відповідальністю «Платинум фінанс»
про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Діни Вікторівни (надалі - Приватний виконавець, відповідач) з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59834805 від 16.08.2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №59834805 від 27.08.2019 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Приватним виконавцем, повноваження якого обмежені виконавчим округом міста Києва протиправно прийнято до свого виконання виконавчий напис нотаріуса №877 від 25.06.2019 року, в якому боржником є ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстровано у місті Миргород Полтавської області. Крім того, позивач наголошує, що стягнення на заробітну у плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» звертається у відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

29.11.2019 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 05.11.2019 року до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» в якості третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (далі по тексту - ТОВ Платинум Фінанс», третя особа), та встановлено останньому термін для надання пояснень по суті позову.

08.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій стверджується про відповідність дій Приватного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач зазначає, що стягувачем була надана заява про примусове виконання рішення та повідомлено про наявність у боржника майна у місті Києві, а саме - грошових коштів) на рахунку. Наведене вказує на наявність у приватного виконавця на підставі частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» були підстави для відкриття виконавчого провадження. Після отримання інформації з ДФС, яка повідомила про відсутність інформації стосовно відкритих банківських рахунків в банківських установах, а також від ПФУ, яким повідомлено про місце роботи боржника в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в порядку статей 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» Приватним виконавцем винесено постанову від 27.08.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання до бухгалтерії товариства.

На виконання вимог суду Приватним виконавцем до відзиву на позовну заяву додано копії матеріалів виконавчого провадження №59834805.

Третя особа, отримавши 11.11.2019 року ухвалу суду від 15.11.2019 року, своїм правом надати пояснення по суті позову не скористалась.

У зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 11.11.2019 року учасників процесу, судом на підставі ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ознайомившись з письмово викладеними позиціями учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. видано виконавчий напис за №877 (а.с.40) про стягнення з громадянки України, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Миргород Полтавської області; місце роботи - невідомо, який є Боржником за Кредитним договором №500081040 від 06.03.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», далі за текстом іменується - Боржник. 30.09.2009 року, згідно договору відступлення права вимоги боргу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи». Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18.12.2012 року, укладеному між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за кредитним договором №500081040 від 06.03.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу №0104/2019 від 01.04.2019 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за кредитним договором №500081040 від 06.03.2008 року. Укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Платинум Фінанс», - на користь ТОВ «Платинум Фінанс» (місцезнаходження: 02141, м. Київ, вул. Лариси Руденко, 6А, оф.525, ідентифікаційний код 41489737, р/р № НОМЕР_2 у ПАТ КБ «Приватбанк»; МФО 300711). Строк за який проводиться стягнення: 08.05.2009 року по 15.05.2019 року. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 29 134,24 грн.

16.08.2019 року Стягувач - ТОВ «Платинум Фінанс» звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пімахової Діни Вікторівни з заявою вих.№281/01-28 (а.с.28) про примусове виконання виконавчого напису №877, вчиненого 25.06.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Куба Ю.В., в якій було зазначено, що адресою боржника є АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 .

На підставі вказаної заяви, відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2019 року ВП №59834805 (а.с.31-32) з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 25.06.2019 року №877, яку було направлено боржнику за адресою: Полтавська область, місто Миргород, вул. Красносільська, буд. №49.

Згідно матеріалів ВП 59834805, у відповідь на запити Приватного виконавця від 16.08.2019 року Державна фіскальна служба України у своїй відповіді за № від 19.08.2019 року (а.с.34) повідомила, що платник податків (фізична особа) з таким податковим номером (РНОКПП: НОМЕР_3 ) чи за серією паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

19.08.2019 року Приватним виконавцем також було отримано відповідь на її запит від Пенсійного фонду України за № (а.с.35), відповідно до якої місце роботи ОСОБА_1 у червні 2019 року працювала в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (Шевченківський район, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т).

27.08.2019 року Приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП 95834805 (а..с37-38), якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної сими боргу.

Вважаючи постанови про відкриття виконавчого провадження №59834805 від 27.08.2019 року протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII, у редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень, у відповідності до положень ст.5 Закону №1404-VIII покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч.1 ст.1 Закону України від 02.06.2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (надалі - Закон №1403-VIII, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

У п.3 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно ч.1 ст.27 Закону №1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

За правилами ч.1 ст.24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною першою статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, серед іншого, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII).

Наявні в матеріалах справи документи вказують на те, що місце проживання боржника у виконавчому провадженні №59834805 - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Дана адреса зазначена і у виконавчому написі нотаріуса №877 від 25.06.2019 року, і у витягу з документа бланку ПАТ «Альфа-Банк», датований 06.03.2008 року (а.с.38).

Інших відомостей щодо можливого місця виконання даного виконавчого напису зміст останнього не містить.

При цьому, у заяві про примусове виконання рішення від 16.08.2019 року вих.№ 281/01-28, поданої стягувачем - ТОВ «Платнинум Фінанс» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пімахової Д.В., зазначено про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса від 25.06.2019 року №877. Водночас, даних щодо точної адреси місцезнаходження майна боржника у заяві наведено не було.

Разом з тим, виконавче провадження щодо позивача відкрито не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, а в іншому виконавчому окрузі - міста Києва.

Слід зазначити, що зазначений стягувачем розрахунковий рахунок, на якому, за твердженням ТОВ «Платнум Фінанс» знаходяться грошові кошти боржника, відкритий у банківській установі, заборгованість перед яким і є предметом стягнення у виконавчому провадженні ВП №59834805 - ПАТ «Альфа Банк» (з урахуванням переходу права вимоги до ТОВ «Платинум Фінанс» за кредитним договором №500081040 від 06.03.2008 року).

Оцінюючи доводи відповідача щодо правомірності дій Приватного виконавця з огляду на положення Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», судом враховується наступне.

Згідно ст.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Пунктом 7.1 ст.7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Як вбачається з наданої стягувачем - ТОВ «Платинум Фінанс» Приватному виконавцю копії розписки ОСОБА_1 від 06.03.2008 року перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором (а.с.39), вказаним банком надано ОСОБА_1 кредит шляхом перерахуваннякоштів на картковий рахунок клієнта. Дляповернення кредиту та сплати відсотків за кристування ним (а також комісійних винагород банку) відкрито рахунок.

Зважаючи на зміст заяви стягувача про примусове виконання рішення від 16.08.2019 року та документів, доданих до цієї заяви, а саме: оригінал виконавчого документа, квитанція про сплату авансового внеску у розмірі 2%, суд констатує, що дані документи не містили будь-яких даних щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у місті Києві, чи про її фактичне проживання (перебування) у місті Києві, чи про місцезнаходження її майна у місті Києві. Отже, на момент вирішення питання про прийняття виконавчого документа до свого виконання у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ були відсутні правові підстави для висновку щодо можливості прийняти до виконання виконавчого документа на території, на яку поширюються його функції.

При цьому, не може вважатись місцезнаходженням майна боржника адреса ПАТ «Альфа-Банк», який, крім іншого визначений стягувачем в якості банка отримувача коштів (Отримувач: ТОВ «Платинум Фінанс») за виконавчим написом.

До того ж, фактично місцезнаходження банку не може вважатись місцезнаходженням майна боржника, оскільки, по-перше: відсутні докази перебування належних боржнику коштів у відділені банку саме у місті Києві (Банк нараховує біля 250 відділень на території України); по-друге: самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів не є майном у розумінні положень ст.190 Цивільного кодексу України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 цього ж Кодексу).

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок Клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів Клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

Пунктами 3.1, 3.2 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Поняття «картковий рахунок» було передбачено Постановою НБУ від 19.10.2005 року «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» №137, яке втратило чинність на підставі Постанови НБУ від 30.04.2010 року №223.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що «картковий рахунок» є майном в розумінні ст.190 Цивільного кодексу України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження «карткового рахунку» за місцем знаходження будь-якого банку.

До того ж, матеріали справи не містять жодних доказів, що на рахунку позивача, що був би відкритий в АТ «Альфа-Банк», знаходяться грошові кошти, що давало б підстави вважати їх майном боржника, відповідно, визначати за допомогою цього місцезнаходження майна боржника. А розписка ОСОБА_1 (а.с.39), що міститься в матеріалах виконавчого провадження, але не зазначений в додатку до заяви стягувача від 16.08.2019 року, не містить жодних вказівок на наявність на рахунку коштів, що належать ОСОБА_1 .

Наведене в сукупності вказує на те, що відповідачем не додержано вимоги ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або знаходження його майна, а в іншому виконавчому окрузі.

У відповідності до п.4 розділу III «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5), виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону України «про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Згідно п.10 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У зв`язку з наведеним у сукупності, суд визнає доводи позивача обґрунтованими, а її вимоги в частині визнання протиправною і скасування постанови Приватного виконавця від 16.08.2019 року ВП№59834805 про відкриття виконавчого провадження такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства, прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, що є підставою для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2019 року ВП№59834805, прийнята в рамках даного виконавчого провадження постанова Приватного виконавця від 27.08.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, що отримує ОСОБА_1 в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» також підлягає скасуванню.

Однак, оцінюючи правомірність вказаної постанови Приватного виконавця від 27.08.2019 року у ВП№59834805 Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначається розділом IX Закону №1404-VIII.

Так, у відповідності до ст.68 цього Закону, в якій закріплені умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів (ч.1 ст.68).

Частиною 2 ст.68 Закону №1404-VIII встановлюється, що за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Отже, за цими умовами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату за наявності підтверджень існування однієї з таких обставин:

- у боржника відсутні кошти на рахунках у банках чи інших фінансових установах;

- відсутність майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум;

- недостатність майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум;

- виконання рішень про стягнення періодичних платежів;

- за письмовою заявою стягувача;

- за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Водночас, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, звертаючись до Приватного виконавця стягувач вказував саме на наявність у боржника майна у місті Києві, а саме грошових коштів на розрахунковому рахунку.

Разом з тим, наявність такої інформації в заяві стягувача виключає можливість звернення стягнення боржника на заробітну плату без перевірки виконавцем наявності, щонайменше, коштів на розрахунковому рахунку ОСОБА_1 (саме наявність у боржника розрахункового рахунку і слугувала підставою для відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі міста Києва). При цьому, як вже зазначалось судом, наявні у ВП №59834805 документи не містять даних щодо наявності на розрахунковому рахунку боржника коштів (їх відсутність Приватним виконавцем не перевірялась і не встановлена), не вирішувалось питання щодо наявності чи відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення (дані відповідних реєстрів не перевірялись).

Так, згідно ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII закріплено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Однак, доказів вжиття Приватним виконавцем заходів для з`ясування підстав для звернення стягнення на заробітну плату боржника, матеріали виконавчого провадження не містять, що вказує на передчасність прийняття виконавцем відповідної постанови.

Згідно з частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктом владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Пімахової Діни Вікторівни про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2019 року у виконавчому проваджені №59834805.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Пімахової Діни Вікторівни про звернення стягнення на доходи боржника від 27.08.2019 року у виконавчому проваджені №59834805.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. за рахунок Приватного виконавця Пімахової Діни Вікторівни (03035, м. Київ, вул. Кірпи Георгія,2-а, офіс 511).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська