Справа № 420/7190/19
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7190/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ № 3729/7 від 25.10.2019; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду скарги позивача від 07.08.2019 та зобов`язати розглянути зазначену скаргу.

Ухвалою судді від 13.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 17.12.2019 зупинено провадження по справі № 420/7190/19 у зв`язку із заявленням позивачем відводу головуючому судді.

Ухвалою судді Єфіменко К.С. від 19.12.2019 в задоволенні заяви про відвід головуючому судді Завальнюку І.В. по справі № 420/7190/19 відмовлено.

20.12.2019 матеріали адміністративної справи № 420/7190/19 повернуті головуючому судді Завальнюку І.В., у зв`язку із чим ухвалою від 20.12.2019 провадження по справі поновлено.

24.01.2020 до суду від Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.08.2019 на розгляд до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_1 від 07.08.2019 України в порядку статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон про державну реєстрацію) з вимогами провести перевірку правомірності вчиненої дії державним реєстратором Управління містобудування, землевпорядкування та комунального майна Біляївської міської ради Потом Наталією Володимирівною, а у разі наявності порушень притягнути до відповідальності згідно чинного законодавства; скасувати дію щодо внесення змін до відомостей про СТ «Пресобудівник» () від 02.07.2019 № 3002711, вчинену державним реєстратором Управління містобудування, землевпорядкування та комунального майна Біляївської міської ради Потом Наталією Володимирівною; розглядати справу без його участі.

Процедура розгляду скарг у сфері державної реєстрації здійснюється відповідно до Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженому постановою КМУ 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок) та Законом про державну реєстрацію.

Відповідно до Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року за № 37/5, комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законом про державну реєстрацію та Порядком і забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Пунктом 3 Порядку зазначається, що розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено, яка подається виключно в письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законом, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів , зазначених у п. 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Листом Міністерства юстиції України від 12.09.2019 № 5118/19.2.3/46-19 повідомлено ОСОБА_1 про продовження строку розгляду скарги від 07.08.2019 відповідно до частини третьої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Комісія, вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї документи, прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, що оформлено наказом № 3729/7 від 25.10.2019 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 07.08.2019», не погодившись із чим ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржував до Міністерства юстиції України реєстраційну дію державного реєстратора Управління містобудування, землевпорядкування та комунального майна Біляївської міської ради Потоп Наталії Володимирівни про внесення змін до відомостей про юридичну особу СТ «Пресбудівник» ().

Підставою для судового захисту ОСОБА_1 вказав його членство в СТ «Пресобудівник», на підтвердження чого додав до позову копію членської книжки.

Порушення своїх прав позивач обґрунтував тим, що державний реєстратор внесла зміни до ЄДР, проігнорувавши відсутність реєстру осіб (громадян), які брали участь в засіданні уповноваженого органу управління юридичної особи. Замість реєстру було надано додаток до протоколу № 3/2019 з назвою «Реєстр садоводів СТ «Пресобудівник», які висловили недовіру та наполягають звільнити ОСОБА_2 з посади керівника та голови правління у зв`язку з порушенням п. 4.4.1 та 4.5.2 Статуту від 16.06.2019. Реєстр недовіри частково підписали члени товариства, частина підписів членів було підроблено (з цього приводу проводиться досудове розслідування, ЄРДР № 0000539), а 62 особи взагалі не є членами СТ «Пресобудівник» та не мають права голосу. Реєстратора не забажала порівнювати осіб, наявних у реєстрі недовірик, з переліком учасників СТ «Пресобудівник», який наявний в ЄДР. В результаті реєстратор зареєструвала нового керівника, обраного неповноваженими особами, кількість яких склала біль ніж 43% від 411 осіб, що зазначені в реєстрі недовіри.

Позивач у позовні наголошує, що вищезазначені доводи покладені в основу скарги, а в документальне підтвердження до скарги додано копії з 8 документів, проте відповідачем зазначене проігноровано.

Отже, звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту корпоративних прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17 (провадження № 12-96гс18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 819/2895/14-а(провадження № 11-1502апп18), а також від 13 листопада 2019 року у справі № 826/2778/16 (провадження № 11-840апп19).

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають: з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому провадження у адміністративній справі підлягає закриттю.

Зазначена правова позиція відповідає сучасній судовій практиці, зокрема висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 30 січня 2020 року по справі № 826/11360/18, згідно якої, зважаючи на помилковість позиції судів попередніх інстанцій щодо наявності у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та закриття провадження у адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 та частини першої статті 354 КАС України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

При зазначених вище обставинах, Одеський окружний адміністративний суд не є «встановленим законом судом» щодо розгляду такого спору, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі, роз`яснивши позивачу, що розгляд даного спору підлягає здійснюватися судом господарської юрисдикції.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; 00015622) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.