Справа № 520/71/20
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р. № 520/71/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, під. 2) про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0650 га, що розташована за межами населеного пункту на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі № Т-6679/0-3882/0/95-19 від 25 червня 2019 року та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального садівництва та для подальшого надання земельної ділянки у власність і надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального садівництва та для подальшого надання земельної ділянки № 75, що розташована за межами населеного пункту на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в садівничому товаристві «Еюмовець», у власність.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0650 га, що розташована за межами населеного пункту на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі № Т-6679/0-3882/0/95-19 від 25 червня 2019 року є незаконним та таким, що порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Представником відповідача 28.01.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що у матеріалах, доданих до заяви, відсутній акт на право постійного користування земельною ділянкою садовим товариством "Еюмовець", проте, замість нього надано рішення виконавчого комітету Дергачівської районної ради народних депутатів від 13.10.1981 року.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва в садівничому товаристві «Еюмовець» для подальшого надання земельної ділянки у власність . Земельна ділянка № 75 орієнтованою площею 0,0650 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

До заяви позивачем було додано наступні документи: викопіювання з кадастрової карти; копія паспорту позивача; копія ідентифікаційного коду позивача; копія плану садівничого товариства «Еюмовець»; нотаріально засвідчене погодження СТ «Еюмовець»; витяг з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копія статуту СТ «Еюмовець»; Архівний витяг Рішення № 548 від 24.08.1981 року Виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів; Архівний витяг Рішення № 736 від 13.10.1981р. Виконавчого комітету Дергачівської районної ради народних депутатів; довідка № 163 (бзем).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Харківської області № Т-6679/0-3882/0/95-19 від 25 червня 2019 року позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обґрунтовуючи зазначену відмову тим, що право постійного користування земельною ділянкою СТ «Еюмовець» підтверджується Рішенням № 736 від 13.10.1981р. Виконавчого комітету Дергачівської районної ради народних депутатів, а не актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Частиною 2 статті 50 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Згідно із ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти. Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 116 ЗК України громадяни... набувають права власності... земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами ... здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в) ч. З ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам-виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, аналізуючи наведені нормативно правові акти, суд дійшов висновку, що підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними.

Суд зазначає, що підстави ненадання дозволу, які наведені у листі відповідача, не передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, а отже є незаконними.

Таким чином, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач діяв всупереч наданим Земельним кодексом України повноваженням, а тому суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яке викладено в листі № Т-6679/0-3882/0/95-19 від 25 червня 2019 року про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та для подальшого надання земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,0650 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України.

Щодо вимоги позивача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального садівництва та для подальшого надання земельної ділянки № 75, що розташована за межами населеного пункту на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в садівничому товаристві «Еюмовець», у власність, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки зазначена вимога є передчасною та спрямована на майбутнє, вказуючи на алгоритм дій відповідача при повторному розгляді заяви позивача.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, під. 2) про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0650 га, що розташована за межами населеного пункту на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі № Т-6679/0-3882/0/95-19 від 25 червня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального садівництва та для подальшого надання земельної ділянки орієнтованою площею 0,0650 га, що розташована за межами населеного пункту на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області у власність.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.