Справа № 460/1526/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1526/19 пров. № 857/12003/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М. П., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС (правонаступник - Поліська митниця Держмитслужби) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

суддя в 1-й інстанції - Друзенко Н. В.,

час ухвалення рішення - 17.09.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 27.09.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Рівненської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14 червня 2019 року №UA204000/2019/000642/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00653.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що нею до митного оформлення транспортного засобу подано інвойс № від 26 квітня 2019 року, який виданий "Divers Motors" на продаж легкового автомобіля марки "FORD", модель «Explorer XLT», ідентифікаційний номер (кузова) 1 НОМЕР_1 , вартістю 11 927,15 канадських доларів, а також банківську виписку (SWIFT) №1714, де у графі 70 вказаної виписки «Інформація про переказ» зазначено «...для оплати за автомобіль ФОРД vin 1 НОМЕР_1 ...», а тому висновки суду про те, що згідно з банківською випискою отримувачем коштів є ОСОБА_2 , а згідно з наданим інвойсом автомобіль придбано у фірми DIVERS MOTORS не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 є особою, яка в інтересах позивача підшукала необхідний автомобіль, та виконувала інші доручення позивача пов`язані із придбанням вказаного автомобіля. Зазначає, що в цій виписці зазначено ідентифікаційний номер кузова імпортованого автомобіля, який є унікальним, що підтверджує факт перерахування коштів для оплати саме за імпортований автомобіль. Звертає увагу, що автомобіль до порту м. Бремергафен пересувався у складі консолідованого вантажу, відтак документи, які б підтверджували витрати окремо на транспортування імпортованого автомобіля не складалися, а зі змісту поданої до митного оформлення власноручної заяви вбачається, що транспортування автомобіля до порту Бремергафен (Німеччина) становить 400 доларів США, а від м. Бремергафен до митного посту Ягодин - 100 доларів США, і що автомобіль переміщався у складі консолідованого вантажу, а тому висновки суду першої інстанції про те, що позивач всупереч вимог п.5 ч.10 ст.58 МК України не включила до митної вартості імпортованого автомобіля таку складову, як витрати на транспортування до місця ввезення на митну територію України не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач - Рівненська митниця ДФС подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що при проведенні у відповідності до положень ст.54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що документи, надані декларантом до митного оформлення, містять розбіжності, а саме: відповідно до наданого до митного оформлення інвойсу від 26 квітня 2019 року № транспортний засіб придбаний Гарасимчук Зоряною-Інною у фірми Divers Motors за ціною 11927.15 CAD, яка співпадає із числовим значенням вартості придбання транспортного засобу фірмою Divers Motors на IMPACT AUTO AUCTIONS LTD (згідно Bill Of Sale Invoice від 19 лютого 2019 року №915674). Тобто вказана операція за відсутності комерційного інтересу (прибутку) з боку фірми Divers Motors викликає сумнів щодо достовірності відомостей про вартість придбання транспортного засобу ОСОБА_1 у фірми Divers Motors; наданий до митного оформлення банківський документ від 20 лютого 2019 року №87775340 неможливо прив`язати ані до предмета продажу, ані до сторін зовнішньоекономічної операції; надана до митного оформлення в якості підтвердження заявленого числового значення ціни транспортного засобу банківська виписка (SWIFT) №1714 містить інформацію про перерахунок 12 березня 2019 року коштів на користь ОСОБА_2 згідно з інвойсом №915674, в той же час відповідно до заявлених декларантом відомостей до митного оформлення транспортний засіб придбаний ОСОБА_1 у фірми Divers Motors на підставі інвойсу від 26 квітня 2019 року №; надані декларантом відомості щодо числових значень витрат, пов`язаних із доставкою предмету продажу комбінованим видом транспорту, не підтверджені документально. З метою вияснення неточностей митницею повідомлено декларанта про надання інших документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Однак 14 червня 2019 року декларантом надано лист №30/14-06, в якому зазначено, що всі наявні документи надані декларантом до митного оформлення, та зазначено прохання щодо прийняття рішення без врахування термінів передбачених ст.53 МК України. Враховуючи вищевказані обставини, а також факт ненадання декларантом усіх документів, які вказані у вимозі органів доходів і зборів, наявні достатні підстави вважати про надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу, а тому відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 14 червня 2019 року №UA204000/2019/000642/2. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року замінено відповідача Рівненську митницю ДФС правонаступником - Поліською митницею Держмитслужби.

Представник відповідача - Дем`янюк С. М. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Позивач (апелянт) у судове засідання не прибула, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі позивача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 травня 2019 року ОСОБА_1 ввезла на митну територію України легковий автомобіль марки "FORD", модель "Explorer XLT", ідентифікаційний номер (кузова) 1 НОМЕР_1 , призначений для використання на дорогах загального користування, номер двигуна (маркування) - невизначений, тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм - 3497 см.куб., тип кузова - універсал, бувший у використанні, колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік - 2016.

10 червня 2019 року декларантом позивача оформлено та подано відповідачу митну декларацію №UA204010/2019/220193 для митного оформлення в режимі імпорт вказаного легкового автомобіля марки "FORD", модель "Explorer XLT", ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1, вартість 11927,15 канадських доларів, за методом визначення митної вартості - 1 (за ціною договору) (а.с.28-29).

Для митного оформлення відповідачу було подано, зокрема, такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) № від 26 квітня 2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 06 березня 2019 року, банківський платіжний документ №87775340 від 20 лютого 2019 року та №1714 від 12 березня 2019 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 15 травня 2019 року (а.с.12-13, 31-33).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи цю обставину, митний орган зобов`язав позивача надати додаткові документи: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу (витяги з аукціонних торгів, відомості щодо фінальної ставки, комісійних платежів, витрат, пов`язаних із доставкою комбінованим видом транспорту); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію митної декларації країни відправлення.

У відповідь на вказаний запит митниці позивачем повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть (а.с.34).

14 червня 2019 року Рівненською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000642/2 по митній декларації №UA204010/2019/220193, за яким митну вартість легкового автомобіля марки "FORD", модель "Explorer XLT", ідентифікаційний номер (кузова) 1 НОМЕР_1 , збільшено з 11927,15 канадських доларів до 24248,84 канадських доларів (а.с.11).

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що наявні розбіжності щодо реквізитів оборудки із продажу на експорт в Україну транспортного засобу у платіжних та комерційних документах, наданих декларантом до митного оформлення, а також декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України, та у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України. Крім того зазначено, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару - згідно з формами митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 вартість імпортованого КТЗ становить 18150 USD, що перевищує заявлену митну вартість КТЗ (а.с.10).

Саме ця інформація і зазначена, як інформація, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу.

З огляду на це відповідачем було скориговано митну вартість на підставі наявних у нього відомостей із застосуванням другорядного (резервного) методу. Вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу ДМСУ від 13 жовтня 2006 року №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів", наказу ДФС від 11 вересня 2015 року №689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", наказу Мінфіну від 31 липня 2015 року №684 "Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів" та ст.31 Митного кодексу України. Вартість товару визначено на підставі інформації згідно з формами митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 - 18150 USD (24248,84 CAD).

При цьому, у зазначеному рішенні митним органом вказано про неможливість застосування другорядних методів визначення митної вартості (статті 58-63 Митного кодексу України) у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (статті 62, 63 Митного кодексу України).

Відповідно до цього Рівненською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00653, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204010/2019/220193 від 10 червня 2019 року (а.с.11). Причиною відмови зазначено наступне: "Митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Для можливості проведення митного оформлення вказано на проведення декларування, здійснивши коригування митної вартості відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000642/2 від 14 червня 2019 року.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що до митного оформлення позивачем було надано документи, які містять розбіжності, та які не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, разом з тим позивач жодних належних та достовірних доказів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару не надав, а тому дії відповідача щодо винесення рішення про коригування митної вартості товарів від 14 червня 2019 року №UA204000/2019/000642/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00653 є правомірними.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Ч.1, 2 ст.54 МК України передбачає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Ч.2 ст.53 МК України передбачає, що визначення конкретного переліку документів із зазначених у цій статті необхідне у кожному окремому випадку.

Зокрема, у п.2 р.І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон Україна, затверджених наказом Держмитслужби України від 17 листопада 2005 року №1118, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за №1428/11708, визначено, що документами, які підтверджують право власності на транспортний засіб, є:

а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо;

б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-Фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна транспортного засобу (ТЗ), його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано ТЗ;

в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку; документи контролю за доставкою ТЗ до митного органу призначення (далі - ДКД), оформлені в установленому порядку.

Ч.3 ст.53 МК України передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З вищенаведеного вбачається, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі ст.55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, з системного аналізу правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Ч.10 ст.58 МК України передбачає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядний: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.2-3 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина четверта статті 57).

Ч.2 ст.58 МК України передбачає, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.3 ст.58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, з системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що до виключних повноважень митного органу належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

При цьому, обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові, а митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли надані декларантом документи містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари або наявні ознаки підробки.

Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження існування обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, Рівненська митниця ДФС зазначила, що згідно з наданим до митного оформлення інвойсом від 26 квітня 2019 року № ОСОБА_1 легковий автомобіль марки "FORD", модель "Explorer XLT", ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 було придбано у Divers Motors за ціною 11927,15 канадських доларів. При цьому, вказана ціна повністю співпадає із числовим значенням вартості придбання даного транспортного засобу фірмою Divers Motors в IMPACT AUTO AUCTIONS LTD, про що свідчить Bill of Sale Invoice від 19 лютого 2019 року №915674 Щодо банківського документу від 20 лютого 2019 року №87775340, то за ним неможливо встановити ані предмета продажу, ані сторін зовнішньоекономічної операції. Банківська виписка (SWIFT) №1714 містить інформацію про перерахунок 12 березня 2019 року коштів на користь ОСОБА_2 згідно з інвойсом №915674, хоча відповідно до заявлених позивачем відомостей до митного оформлення транспортний засіб придбаний ОСОБА_1 у фірми Divers Motors і на підставі інвойсу від 26 квітня 2019 року № (а.с.12). Крім цього, заявлений розмір витрат, пов`язаних із доставкою транспортного засобу комбінованим видом транспорту, не підтверджений документально, оскільки оформлений лише як письмове повідомлення самого позивача (а.с.33).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи цю обставину, митний орган зобов`язав позивача надати додаткові документи: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу (витяги з аукціонних торгів, відомості щодо фінальної ставки, комісійних платежів, витрат, пов`язаних із доставкою комбінованим видом транспорту); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію митної декларації країни відправлення.

На вищезазначений запит орган доходів і зборів повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть, що підтверджується листом №02/14-06 від 14 червня 2019 року.

Матеріалами справи підтверджується, що надані позивачем на підтвердження факту оплати продавцю ціни транспортного засобу документи, не можуть підтвердити цього факту, разом з тим ні фірма Divers Motors , ні її уповноважена особа у платіжних документах не зазначаються, як і відповідний автомобіль, оскільки банківська виписка (SWIFT) №1714 підтверджує перерахунок коштів на користь фізичної особи, яка жодного відношення до фірми Divers Motors немає, і містить покликання на інвойс №915674, який у межах імпортної операції позивача не оформлявся.

Крім того, на підтвердження такої складової митної вартості, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України позивачем до митного органу надано власноручну заяву про те, що транспортування автомобіля до порту Бремергафен (Німеччина) становить 400 доларів США, а від м. Бремергафен до митного посту Ягодин - 100 доларів США, і що автомобіль переміщувався у складі консолідованого вантажу (а.с.33).

Разом з тим, позивачем задекларовано автомобіль за митною вартістю 11927,15 канадських доларів, що дорівнює ціні, зазначеній в інвойсі № від 26 квітня 2019 року, де не вказано про те, що ціна автомобіля включає вартість його доставки до митної території України. Натомість, в канадській автоматизованій експортній декларації ID бланк 4, якою підтверджено перевезення автомобіля марки "FORD", модель "Explorer XLT", ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 морськими шляхами в складі консолідованого вантажу експортером Владімр Сігарьов, зазначено, що вартість вказаного автомобіля з завантаженням на судно становить 11927,15 канадських доларів (пункт 20). А згідно з пунктом 24 - плата за доставку до місця відправки, якщо така досі не була визначена (включаючи 20 в місці завантаження) - 1500,00 $. Місце ж відправки зазначено у пункті 13: Канадська тихоокеанська залізниця Монреаль (а.с.51-56), а тому вартість автомобіля на рівні 11927,15 канадських доларів могла включати лише вартість завантаження на судно у країні відправлення, але аж ніяк витрати на його доставку до митної території України.

Таким чином, на підставі досліджених письмових доказів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач всупереч вимог п.5 ч.10 ст.58 МК України не включила до митної вартості імпортованого автомобіля таку складову, як витрати на транспортування до місця ввезення на митну територію України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 (апелянт) не надала суду жодного належного доказу, який би спростував зміст оскаржуваних документів, в тому числі будь-які відомості щодо підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем імпортованого автомобіля марки "FORD", модель "Explorer XLT" та отримання від позивача коштів за вказаний транспортний засіб, а судом таких не здобуто.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем до митного оформлення було надано документи, які містять розбіжності та які не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, також оскільки декларантом позивача жодних інших документів подано не було, митний орган правомірно визначив митну вартість товару за резервним методом. Крім того, позивач у ході розгляду справи також не надав належних доказів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а тому відповідач правомірно виніс рішення про коригування митної вартості товарів від 14 червня 2019 року №UA204000/2019/000642/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00653.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 460/1526/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді М. П. Кушнерик
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 03 лютого 2020 року.