Справа № 160/7301/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/7301/19
(суддя Жукова Є.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року у справі № 160/7301/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД» 31 липня 2019 року звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, правонаступником якої є Дніпровська митниця Держмитслужби, згідно з яким просить визнати протиправними та скасувати прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/800099/1 від 25.04.2019 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що декларантом надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, за основним методом, а вимоги митного органу щодо надання додаткових документів та застосування для визначення митної вартості товару інших методів є безпідставними.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року, позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про необхідність переоцінки висновків суду ненаведених в оскарженому рішенні, а також доказів по справі. Посилається на те, що детальні умови морського перевезення зазначаються лише в заявках. Звертає увагу на необґрунтоване посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині оскарженого рішення на умови поставки CIP-Дніпро, а не FOB, які застосовувалися сторонами контракту купівлі-продажу товару № YNGT-1-2019 в цьому випадку.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 19.12.2018 року між SHUYANG YINGHE INT'L TRADING CO., LTD та ТОВ АМТ ТРЕЙД укладено зовнішньоекономічний контракт № YNGT-1-2019, відповідно до умов якого SHUYANG YINGHE INT'L TRADING CO., LTD продає, а ТОВ АМТ ТРЕЙД купує товар, в асортименті, кількості, та за цінами, вказаними в Специфікації (додатках), які є невід`ємною частиною цього контракту.

Позивач 23.04.2019 р. звернувся до митного поста «Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС із електронною митною декларацією № UA110030/2019/004972 для здійснення митного оформлення товару: "Машини та механічні пристрої спеціального призначення обладнання для громадських робіт, будівництва або аналогічних робіт: Швонарізувач "Кентавр", торгівельна марка "Кентавр" на загальну суму 16600 дол. США, на підставі Специфікації до контракту № YNGT-1-2019 від 09.01.2019 p., коносаменту №MRFB19011801В від 18.01.2018 р.

За результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України Дніпропетровською митницею ДФС було додатково витребувані наступні документи, а саме:

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;

транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка);

прайс-листи виробника товару;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Листом від 25.04.2019 р. позивач повідомив про безпідставність та необґрунтованість вимог про надання додаткових документів та надав пояснення про неможливість надання додаткових документів.

Дніпропетровською митницею ДФС 25.04.2019 р. прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110000/2019/800099/1, яким була визначена митна вартість на товар.

Підприємство 25.04.2019 року задекларувало зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг за МД № UA110000/2019/005129.

Різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої Дніпропетровською митницею склала 112360,21 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення діяв не на підставі, та не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені митним законодавством України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом першої інстанції встановлено, та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів слугували наступні обставини, а саме:

- в пункті 10.5 контракту від 19.12.2018 року № YNGT-1-2019 компанія SHUYANG YINGHE INT'L TRADING CO., LTD зазначено, як виробник товару. Однак документального підтвердження щодо цього не надано;

- у відомостях щодо транспортно-експедиційного обслуговування у заявці від 03.01.2019 № 4/1, яка є невід`ємною частиною договору про надання транспортно-експедиційного обслуговування від 15.11.2018 року №1511-1/912/2018 не повністю зазначено найменування та опис товару який перевозиться в контейнері (не має посилання на коносамент, номери контейнерів, інвойс, тощо) який прийнятий до перевезення та не може кореспондентуватись з наданим інвойсом на оплату наданих послуг від 11.04.2019 р. № L20865, а тому не можуть бути об`єктивними та такими, що підтверджують транспортні витрати, що мають включатися до митної вартості товару.

Отже, на думку відповідача, документи які надано до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже, декларант або уповноважена особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи наступне.

Позивачем було надало митниці документи, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт від 19.12.2018 року № YNGT-1-2019; специфікацію № 1 від 03.01.19 р. до контракту; інвойс (декларація про походження товару) № 2018-09029-R7, від 09.01.2019р.; пакувальний лист від 09.01.2019; технічний опис (характеристики) товарів від 09.01.2019 р.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивачем було надано: договір №1511-1/912/2018, від 15.11.2018 р. перевезення вантажу морським транспортом (фрахту); заявка на доставлення вантажу № 4/1, від 03.01.2019 р.; коносамент № MRFB19011801B, від 18.01.2019 p.; рахунок на оплату морського фрахту 1 контейнера № L 20865, від 27.02.2019 р.; довідку про транспортні витрати від 11.04.2019 р.; акт виконаних робіт від 11.04.2019 р. про перевезення вантажу за рахунком №L20496 від 27.02.2018 р.

ТОВ "АМТ ТРЕЙД 25.04.2019 р. платіжним дорученням в іноземній валюті № 47 перерахувало компанії-перевізнику 14000 дол. США за перевезення вантажів за договором №1511-1/912/2018, у тому числі 650 дол. США за перевезення вантажу в 1 контейнері, відповідно до рахунку №L20865, від 11.04.2019 р. та акта виконаних робіт від 11.04.2019 р.

Ціна товару та загальна вартість, зазначена у додатку (специфікації) № 1, від 03.01.2018 р. до контракту підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) № 2018-09029-R7, від 09.01.2019 р.

Транспортні витрати також підтверджуються наданими документами - договором №1511-1/912/2018, від 15.11.2018 р. перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), заявкою на доставлення вантажу від № 4/1, від 03.01.2019р., у якій сторонами узгоджена сума фрахту - 650 дол.США за 1 контейнер, коносаментом № MRFB19011801B, від 18.01.2019 р., який підтверджує факт здійснення перевезення, рахунком на оплату морського фрахту 1 контейнеру № L 20865, від 27.02.19; актом виконаних робіт від 11.04.2019 р., у якому зазначена загальна сума перевезення 650 дол.США, платіжним дорученням №47, від 25.04.2019 р. та заявою на купівлю валюти на підставі договору та актів виконаних робіт.

При цьому, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі, відносно того, що висновок суду першої інстанції про підтвердження транспортних витрат суперечить п. 1.2 договору перевезення від 15.11.2019 року, оскільки зазначений пункт договору не забороняє сторонам цього договору визначати умови морської перевозки і в інших документах.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на наступні обставини.

Відповідно до Інкотермс-2010 базис поставки FOB Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Згідно з п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.

Таким чином, відповідно до умов поставки за договором №YNGT-1-2019 від 19.12.2018 р. та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат зі страхування, митним законодавством не передбачається.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав до суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору. Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про те, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, з викладених обставин, вбачається, що поданих позивачем документів, було цілком достатньо, для визначення митної вартості товарів і цей перелік повністю відповідає вищенаведеним правилам ч. 1 ст. 53 МК України.

Також надаючи правову оцінку доводам відповідача, викладеним у оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/800099/1 від 25.04.2019 року, слід врахувати те, що відповідач посилаючись на те, що визначена ним митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару за МД №UA 500020/2019/000181 від 09.01.2019 року не зазначив, яким саме за якісними характеристиками (подібним чи аналогічним) є товар, митне оформлення якого вже здійснене.

Щодо доводів відповідача про необґрунтоване посилання судом першої інстанції в оскарженому рішенні на обставини щодо умов поставки CIР-Дніпро, слід зазначити, що таке посилання, з урахуванням подальшого розкриття судом положень Інкотермс-2010 базис поставки FOB, є опискою та може буте виправлено судом першої інстанції за заявою сторін або з власною ініціативи. Зазначена описка не впливає на правильність висновків суду.

Відповідно до ч.7 ст.54 МК України, «у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично».

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від № UA110000/2019/800099/1 від 25.04.2019 року.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідачем вказаного обов`язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року у справі № 160/7301/19 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 30 січня 2020 року.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2020 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко