Справа № 200/12005/19-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 р. Справа№200/12005/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

секретаря Сєдих В.В.,

за участю:

представника позивача Гур`єва В.М.,

представника відповідача Поліщук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування постанови про накладення штрафу від 18 червня 2019 року №КВ1104/1698/АВ/ТД/ФС-409,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФО-П ОСОБА_1 ) до Головного управління Держпраці у Київській області (далі відповідач, ГУ Держпраці) про скасування постанови про накладення штрафу від 18 червня 2019 року №КВ1104/1698/АВ/ТД/ФС-409 на суму 250 380 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31 травня 2019 р. інспекторами праці Шевчуком Сергієм Олеговичем та ОСОБА_2 відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України, частини 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . За результатами даного відвідування був складений Акт № КВ1104/1698/АВ (далі - Акт). Відповідно до даного акту було встановлено порушення ФО-П ОСОБА_3 . ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме: ФО-П ОСОБА_3 було допущено до роботи громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без оформлення трудових відносин відповідно до діючого законодавства України, чим порушено законодавство про працю України, а саме: вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ст. 21-24 КЗпП України, які передбачають укладення трудових договорів між працівниками та роботодавцем, ведення обліку робочого часу та документів бухгалтерського обліку, які засвідчують нарахування та виплату заробітної плати працівникам, проведення сплати страхових внесків до фондів державного соціального страхування, внесків до пенсійного фонду, тощо /а.с.14-19/.

04 червня 2019 року позивачем було подано заперечення до Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № КВ 1104/1698/АВ від 31.05.2019 р. (вхідний № 17302/5/19 від 04 червня 2019 р.) (а.с.19 25).

18 червня 2019 року відповідачем було винесено постанову № КВ1104/1698/АВ/ТД/ФС-409 про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в сумі суму 250 380грн(двісті п`ятдесят тисяч триста вісімдесят) гривень за порушення вимог ч. 1 ст. 31, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України - 2 працівники фактично було допущено до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу/а.с.27/.

Позивач не погоджується з висновками відповідача щодо виявлених ним порушень трудового законодавства, наведених в акті, вважає, що відповідачем незаконно було винесено вищенаведену постанову про накладення штрафу.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав відзив із додатками на позовну заяву, в якому зазначив, що ГУ Держпраці під час проведення інспекційного відвідування були дотримані вимоги Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV (далі Конвенція № 81), та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Положенням про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань праці від 03 серпня 2018 року № 84 та згідно Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі-Закон№877). Усі посилання позивача на порушення ГУ Держпраці вимог Закон №877 є необґрунтованими та безпідставними, спростовуються матеріалами справи. Зазначає, що посадовими особами відповідача дотримано вимоги Закон№877 та складено акт, форма якого на час інспектування є єдиною уніфікованою формою акту, який має бути складений за наслідками заходу контролю за дотриманням законодавства про працю. Зазначеним актом встановлено порушення законодавства про працю. Сукупність цих ознак дає підстави вважати, що відповідачем дотримано вимоги Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17 липня 2013 року (далі Порядок №509) та оскаржуване рішення винесено за наявності законних підстав. Просив суд відмовити у задоволенні позову /а.с.72-115/.

09 жовтня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову /а.с.36-37/.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову залишено без руху та надано строк для усунення недоліків заяви/а.с.44/.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків заяви /а.с.46/.

16 жовтня 2019 року позивачем усунуто недоліки заяви про забезпечення позову /а.с. 49/.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову. задоволено частково /а.с.52-54/.

18 жовтня 2019 року позивачем виконано вимоги ухвали суду від 15 жовтня 2019 року/а.с.56/.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі/а.с.1/

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року витребувані докази у ГУ Держпраці /а.с. 71/.

04 грудня 2019 року ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Клопотанням від 12 листопада 2019 року та 10 грудня 2019 року відповідач звернувся до суду щодо проведення розгляду справи по суті в режимі відео конференції /а.с. 65, 136/.

Ухвалами суду від 09 грудня та 26 грудня 2019 року клопотання ГУ Держпраці про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено /а.с.135, 181/.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 8, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Адреса, за якою здійснюється господарська діяльність: АДРЕСА_2 м АДРЕСА_3 , школа-студія "Divalen".Основний вид діяльності за КВЕД 96.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси(основний); код КВЕД 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах/а.с.196-201/.

Відповідач - Головне управління Держпраці у Київській області зареєстровано в якості юридичної особи, є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується, є органом державної влади. Основним завданням є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

31 травня 2019 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Київській області на підставі наказу ГУ Держпраці від 29травня 2019 року № 2650, проведено інспекційне відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , на предмет додержання законодавства про працю, не оформлення трудових відносин фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /а.с.81/.

За результатами якого складено акт інспекційного відвідування від 31травня 2019 року №КВ1104/1698/АВ.

Актом інспекційного відвідування встановлено порушення ФО-П ОСОБА_3 . ч. 1 ст. 31, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме: ФО-П ОСОБА_3 було допущено до роботи громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без оформлення трудових відносин відповідно до діючого законодавства України, чим порушено законодавство про працю України, а саме: вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ст. 21-24 КЗпП України, які передбачають укладення трудових договорів між працівниками та роботодавцем, ведення обліку робочого часу та документів бухгалтерського обліку, які засвідчують нарахування та виплату заробітної плати працівникам, проведення сплати страхових внесків до фондів державного соціального страхування, внесків до пенсійного фонду, тощо.

04 червня 2019 року позивачем надано до ГУ Держпраці заперечення (вх.№ 17302/5/19 від 04 червня 2019 року) до Акту інспекційного відвідування /а.с.19-24/. Проте заперечення позивача не прийнято до уваги, а висновки акту залишені без змін

07 червня 2019 року позивачем надано заяву до ГУ Держпраці (вх. № 17789/5/19 від 07 червня 2019 року), в якій позивач просив розглядати справу про накладення штрафу на підставі Акту за її участі, попередивши її про засідання комісії за 5 (п`ять) діб. Відповідь ГУ Держпраці на дане звернення позивачем отримана не була.

18 червня 2019 року ГУ Держпраці без участі позивача у засіданні комісії винесено постанову про накладення штрафу №КВ1104/1698/АВ/ТД/ФС-409 у сумі 250 380грн на ФО-П ОСОБА_3 /а.с.27/.

Інформації про дату розгляду справи та накладення штрафу від ГУ Держпраці позивач не отримував.

Позивач, не погоджуючись із постановою про накладення штрафу № КВ1104/1698/АВ/ТД/ФС-409 у сумі 250 380грн, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (дала - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V(далі Закон №877), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року.

Суд зазначає, що приписами статті 259 Кодексу законів про працю України визначено що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Відповідно до статті 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

В Направленні №1104 від 30 травня 2019 року на проведення інспекційного відвідування та Наказі №2650 від 29 травня 2019 року про проведення інспекційного відвідування ФО-П ОСОБА_3 зазначено, що формою проведення державного нагляду (контролю) буде інспекційне відвідування, але ГУ Держпраці не було враховано, що такі заходи здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (ст. 1 Закону України №877). Як вбачаємо такої форми, як інспекційне відвідування чинне на момент державного нагляду (контролю) передбачено не було.

Відповідно до частини 4 статті 2 Законі №877 заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 929-р, функції і повноваження Державної інспекції України з питань праці передані правонаступникам Державній службі України з питань праці та її територіальним органам.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Державна служба України з питань праці України входить до системи органів виконавчої влади та забезпечує реалізацію державної політики з промислової безпеки, охорони праці, державного гірничого нагляду а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п. 7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України Питання державної служби праці від 30 вересня 2015 року № 1021-р функції і повноваження Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняється, покладені на Державну службу з питань праці.

Відповідно до частини 3 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об`єднаних територіальних громад, крім повноважень, визначених пунктом "б" частини першої цієї статті, належать:

1) здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством;

2) накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.

Наказом Держпраці України від 03серпня 2018 року № 84 затверджене Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, згідно пункту 1 якого, Головне управління Держпраці у Київській області є територіальним органом, який діє у складі Державної служби України з питань праці, та їй підпорядковується.

Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політики у сфері охорони праці.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

Верховний Суд у Постанові від 19.09.2018 р. у справі № 804/2956/17 зауважив, що під час надання оцінки рішенню (припису) посадової особи територіального органу Держпраці за наслідками позапланової перевірки, окрім правомірності, власне вимог цього рішення/припису (з огляду на правовий статус Держпраці та її територіальних органів), важливим є з`ясувати, серед іншого, дотримання процедури проведення цієї позапланової перевірки. У такому контексті слід зважити на те, на якій підставі призначено цю перевірку (тобто, чи є відповідний розпорядчий документ на проведення позапланової перевірки, чи погоджено проведення позапланової перевірки з Держпраці (з огляду на вимоги закону про необхідність такого погодження), що було предметом перевірки, чи оформлено відповідні документи на проведення позапланової перевірки (як от направлення), чи ознайомлений суб`єкт господарювання про проведення позапланової перевірки з її предметом, відтак чи були законні підстави не допускати посадову особу до перевірки.

Порядок проведення інспекційних відвідувань інспекторами праці врегульовано Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26 квітня 2017 р. № 295.

14 травня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд прийняв Постанову по справі № 826/8917/17, якою визнав не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Постанова № 295), якою було затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

На час проведення інспекційного відвідування ФО-П Червоненко Д. ОСОБА_6 Постанову №295 було визнано не чинною, отже порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю регулювався виключно Законом України № 877.

Наказом Державної служби України з питань праці №126 від 29 листопада 2018 року було затверджено План заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань праці на 2019 рік (далі План)

Даним планом визначено перелік суб`єктів господарювання, відносно яких в 2019 році було заплановано здійснити відповідні заходи державного нагляду (контролю).

Планом не було передбачено проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю ФО-П ОСОБА_3 , отже проведений ГУ Держпраці 31 травня 2019 року захід мав позаплановий характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України №877 підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом;

неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону (ч.2 Закону України № 877).

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.

Відповідно до статті 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу (ч. 3-4 ст. 7 ЗУ № 877).

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю) (п.6 ст. 7 ЗУ № 877).

Як зазначалось в направленні №1104 від 30 травня 2019 року на проведення інспекційного відвідування та наказі №2650 від 29 травня 2019 року про проведення інспекційного відвідування ФО-П ОСОБА_3 підставою для проведення державного нагляду (контролю) стала заява громадянки ОСОБА_5 від 16 травня 2019 року, отже представники ГУ Держпраці перед початком здійснення інспекційного відвідування зобов`язані були пред`явити ФО-П ОСОБА_3 копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у що забезпечує формування державної політики у сфері дотримання законодавства про працю (Мінсоцполітики) на проведення такої перевірки.

Такого погодження ФО-П ОСОБА_3 перед початком інспекційного відвідування вручено не було, чим було порушено норму, зазначену в абз. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України № 877.

Спірним є встановлене під час інспекційного відвідування порушення ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме: ФО-П ОСОБА_3 було допущено до роботи громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без оформлення трудових відносин відповідно до діючого законодавства України, чим порушено законодавство про працю України.

Щодо вказаного порушення, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Кодексу законів про працю України визначено, що Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України визначено, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 Кодексу законів про працю).

Інспекційне відвідування проводилось 31 травня 2019 року. Під час здійснення такого відвідування з ФО-П ОСОБА_3 у трудових відносинах знаходились 4 особи. Інших осіб, які б були неоформлені чи знаходились в інших правовідносинах з позивачем встановлено інспекторами ГУ Держпраці не було.

На момент проведення інспекційного відвідування було встановлено, що до ФО-П ОСОБА_3 було прийнято на роботу: громадянку ОСОБА_7 , що підтверджується відповідним наказом №02 від 12 березня 2019 року, заявою про прийняття на роботу № б/н від 12 березня 2019 року, повідомленням до ДФС від 12 березня 2019 року; громадянку ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним наказом №03 від 12 березня 2019 року, заявою про прийняття на роботу №б/н від 12 березня 2019 року, повідомленням до ДФС від 12 березня 2019 року; громадянку ОСОБА_9 , що підтверджується відповідним наказом №04 від 08 травня 2019 року, заявою про прийняття на роботу № б/н від 08 травня 2019 року, повідомленням до ДФС від 08 травня 2019 року.

Громадянка ОСОБА_10 знаходиться в трудових відносинах з ФО-П ОСОБА_3 з 12 березня 2019 року, що підтверджується відповідним наказом № 01 від 12 березня 2019 року, заявою про прийняття на роботу №б/н від 12 березня 2019 року, повідомленням до ДФС від 12 березня 2019 року /а.с.126, 128, 123/.

Інспекторами ГУ Держпраці в Акті без наявності підтверджень та фактичних обставин помилково зроблені висновки стосовно того факту, що громадянка ОСОБА_10 фактично знаходиться в трудових відносинах з позивачем з 08 березня 2019 року, які ґрунтувались виключно на поясненнях працівниці. В свою чергу в службовій записці на ім`я ФО-П ОСОБА_3 громадянка ОСОБА_10 пояснила, що на момент проведення інспекційного відвідування недобре себе відчувала, перехвилювалась і невірно сформулювала думки стосовно дати початку роботи у позивача. Так, вона зазначала, що 08 березня 2019 року вона відвідала студію виключно для того, щоб познайомитись з майбутніми колегами, при цьому в цей день трудові обов`язки не виконувала, приступила до роботи 12 березня 2019 року/а.с.26/.

Також суд звертає увагу на той факт, що пояснення ОСОБА_10 , які відбирались під час проведення інспекційного відвідування у свою чергу викладалися на спеціально розроблених бланках ГУ Держпраці, в яких було зазначено певний перелік питань, що не надавало можливості вільно надавати свої пояснення. До того ж бланк стосується вимог дотримання законодавства про працю, ЗУ «Про оплату праці», але представниками ГУ Держпраці, використовуючи ці бланки, робили опитування стосовно інших осіб. Крім того, форма зазначених бланків не затверджена нормативно-правовими актами.

Крім того, позивач зауважував, що ОСОБА_10 не зверталася до органів Держпраці зі скаргами та заявами щодо відсутності офіційного працевлаштування у ФО-П ОСОБА_3 , нарікань на роботу у позивача на ОСОБА_10 немає.

Отже суд робить висновок, що громадянка ОСОБА_10 на момент інспекційного відвідування знаходилась з позивачем у трудових відносинах, починаючи з 12 березня 2019 року, що підтверджується відповідними документами.

Щодо громадянки ОСОБА_5 , то інспекторами ГУ Держпраці в Акті були зроблені передчасні та непідтверджені висновки про те, що дана особа працювала у якості найманого працівника у ФО-П ОСОБА_3 з 27 вересня 2018 року по 30 грудня 2018 року майстром по нарощенню вій без офіційного працевлаштування, також було зазначено, що наявність взаємовідносин з позивачем підтверджується дублікатом квитанції Приватбанк від 20 грудня 2018 року № на суму 787,00грн, згідно якої позивач перерахувала кошти на рахунок ОСОБА_5 /а.с.82/.

Суд дійшов висновку, що дублікат вищевказаної квитанції Приватбанк від 20 грудня 2018 року № на суму 787,00грн неможливо вважати документом, який вказує на наявність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_5 . У графі квитанції «призначення платежу» зазначено: перерахування на карту Приватбанк, не зазначено, що це заробітна плата чи інша оплата за надані послуги. вищевказана квитанція жодним чином не підтверджує, що саме з 27 вересня 2018 року по 30 грудня 2018 року ОСОБА_5 працювала у позивача, як вражає ГУ Держпраці.

Так, згідно ч.1. ст. 6 Закону України №877 звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

В заяві ОСОБА_5 , Акті інспекційного відвідування та направлення на проведення інспекційного відвідування, не зазначено, яку саме шкоду та яким саме правам законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави було спричинено незаконними діями ФО ОСОБА_11 .

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі КАСУ) електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч.2 ст. 99 КАСУ).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

До письмової заяви ОСОБА_5 прикріплювались письмові копії (скріншоти) переписки в месенджері Viber /а.с.83-97/.

Законодавство вказує, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченої електронним цифровим підписом, прирівняної до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». При цьому, даний Закон втратив чинність на підставі Закону № 2155-VIII від 05 жовтня 2017 року«Про електронні довірчі послуги».

Згідно наданих скріншотів до заяви неможливо достеменно ідентифікувати осіб, між якими відбувається переписка, неможливо встановити, хто опублікував ту чи іншу інформацію (наприклад, в соціальних мережах може зареєструватися будь-яка людина і під будь-яким ім`ям), оскільки неможливо точно встановити хто саме веде переписку у месенджері (відсутні відомості щодо часу і дати знімка; ПІБ, підпис людини, який сформував скріншот), крім того, наявна технічна можливість здійснення зміни зазначеної інформації.

Суд дійшов висновку, що такі докази не є належним та допустимим доказом в розумінні приписів Кодексу адміністративного судочинства України, тому не може прийняти їх до уваги, за таких обставин, суд зазначає про необґрунтованість висновків відповідача щодо наявності трудових відносин між позивачем та ОСОБА_5 .

Оскільки в діях позивача відсутні ознаки порушення Кодексу законів про працю України, а висновки викладені у акті інспекційного відвідування є безпідставними, суд вважає, що прийнята Головним управлінням Держпраці у Київській області постанова про накладення штрафу від 18 червня 2019 року №КВ1104/1698/АВ/ТД/ФС-409 на суму 250 380грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржувану постанову про накладення штрафу прийнято законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Квитанцією № 3917 від 18 жовтня 2019 року О ФО-П ОСОБА_3 за подання даного позову сплачено судовий збір у сумі 2506,81/а.с.3/.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на що суд присуджує на користь ФО-П ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області судовий збір в розмірі 2503,81грн за подання даного позову.

Керуючись Конституцією України, статтями 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,192-205,241-247,255,295-297, п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Київській області (вул. Вавілових, 10, м. Київ, 84301, ) про скасування постанови про накладення штрафу від 18 червня 2019 року №КВ1104/1698/АВ/ТД/ФС-409 - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 18 червня 2019 року №КВ1104/1698/АВ/ТД/ФС-409про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 250 380грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (вул. Вавілових, 10, м. Київ, 04060, ) судовий збір в розмірі 2 503,80 (дві тисячі п`ятсот три гривні 80 копійок) грн.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 27 січня 2020 року.

Виготовлення повного текст рішення та його підписання відкладено до 5 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов