Справа № 420/5631/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5631/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: Гнатенко А.В., - за ордером

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 18, оф.18) до Міністерства культури України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 19), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Посольства Республіки Корея в Україні (місцезнаходження: 01901, м. Київ, вул. Стрілецька,12) про скасування постанови №39/10/74-19 від 27.08.2019 року про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 26 вересня 2019 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» до Міністерства культури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Посольства Республіки Корея в Україні про скасування постанови №39/10/74-19 від 27.08.2019 року про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини.

Ухвалою від 09 жовтня 2019 року після усунення позивачем недолік, що зумовили залишення позову без руху, цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною, винесена з порушенням вимог діючого законодавства, не відповідає обставинам справи, у діях відповідача відсутній склад правопорушення, а тому підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначив, що 29.08.2018 року між Посольством Республіки Корея в Україні та ТОВ «МПА Укрбуд» укладено угоду про будівництво офіційної резиденції Посольства республіка Корея в Україні, за умовами якої ТОВ «МПА Укрбуд» є підрядником та здійснює будівельні роботи щодо будівництва вказаної резиденції.

Позивачем отримано припис Міністерства культури України № 20/10- 2019 з вимогою негайно припинити земляні та будь-які інші будівельні роботи на об`єкті «Будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель по вул. Мічуріній 12,12-а,14,14-а у Печерському районі м. Києва», оскільки такі роботи проводяться в межах історичного ареалу міста Києва та частково в охоронній зоні пам`ятки археології національного значення «Звіринецькі печери». Також вказаним приписом вимагалося вжити заходів із приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини та надати пояснення.

Позивач зазначив у позовній заяві, що одразу після отримання припису припинив будівельні роботи та інші роботи та направив відповідні пояснення, а третя особа, яка є замовником будівництва, листом від 30 травня 2019 року звернулась до Міністерства культури України із заявою про отримання дозволу на проведення земляних робіт під будівництво, але Міністерство культури України своїм листом №4510/10-2/13-19 від 03.09.2019 року відмовило у наданні такого дозволу.

11.09.2019 року позивач отримав оскаржувану постанову про притягнення його до відповідальності, з підстав того, що земельні роботи здійснюються у історичному ареалі м. Києва та частково у охоронній зоні пам`ятки археології національного значення «Звіринецькі печери» без дозволу на проведення робіт на пам`ятках національного значення.

Позивач зазначив, що об`єкт будівництва та земельна ділянка, на якій здійснюються будівництво (вул. Мічуріна,12,12-а,4,14-а) не належить до об`єктів культурної спадщини та об`єктів всесвітньої спадщини, оскільки дія наказу, яким були затверджені межі та режим використання ареалу та зон охорони пам`яток міста Києва зупинена, а отже є нечинною, замовником будівництва отримано довідку -погодження від Інституту археології НАН України згідно з Договором №107-А-18 від 24.09.2018 року про те, що на земельній ділянці за адресою: вул. Мічуріна,12,12а,14,14а в Печерському районі міста Києва археологічних об`єктів не виявлено, об`єктів культурної спадщини, які підлягають консервації або музеєфікації на місці та подальшому використанню не виявлено, інститут археології НАН України в межах своєї компетенції не заперечує проти продовження земляних та будівельних робіт на зазначеній ділянці.

Тому, позивач вважає, що відсутні правові підстави, які обумовлюють необхідність отримання дозволу на проведення земляних робіт.

Крім того, у позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно надав відповідь замовнику на його заяву про отримання дозволу, що свідчить про мовчазну згоду Міністерства культури України при наданні дозволу на проведення земляних робіт. У свою чергу, позивач вважає, що відмова Міністерства культури України у видачі дозволу на проведення земляних робіт є безпідставною, оскільки виконання земляних робіт було зупинено на момент подачі заяви та, відмовляючи у задоволенні заяви замовника будівництва, відповідач керувався та посилався на відомості та обставини, які вже були застарілими та не могли бути підставою для відмови у видачі дозволу, адже вони були усунуті позивачем.

Також позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята передчасно, оскільки позивачу не була надана можливість надати пояснення з приводу порушень, зазначених в акті. Позивач стверджує, що він отримав акт разом із постановою про притягнення до відповідальності. Також позивач зазначає, що він не є належним суб`єктом притягнення до відповідальності.

Ухвалою від 05 листопада 2019 року продовжено Міністерству культури України процесуальний строк на подачу відзиву на позовну заяву та документів у справі № 420/5631/19 на десять днів з моменту отримання цієї ухвали.

Ухвалою від 05 грудня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення розгляду справи №420/5631/19 в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 05 грудня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 420/5631/19 на 30 днів, до 07 січня 2020 року.

До суду 09 грудня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №46394/19).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що постанова №39/10/74-19 від 27.08.2019 року про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини була видана у зв`язку з тим, що позивачем при здійсненні будівництва не були дотримані норми законодавства про охорону культурної спадщини, а саме: не отримано дозвіл на проведення земляних робіт. Застосування фінансових санкцій відповідно до абзацу 2 ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» є цілком правомірним, оскільки роботи розпочато без дозволу, а тому оскаржувана постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу, позивачем надана відповідь на відзив (вхід. ЕП/8934/19 від 18.11.2019 року), в якій наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу заперечень.

Третя особа не подала пояснення з приводу заявлених позовних вимог та відзиву на позовну заяву.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 18 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 27 січня 2020 року на 14 годину 00 хвилин.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Третя особа на судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Представник відповідача приймав участь у судових засіданнях в режимі відео конференції. Проте на відкрите судове засідання від 27 січня 2020 року не з`явився, будь-яких заяв або клопотань до суду не надав, про причини нез`явлення офіційним способом суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З цих підстав, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив продовжити розгляд справ за відсутності відповідача та третьої особи.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши вступне слово представника позивача, доповівши зміст відзиву на позовну заяву, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Київської міської державної адміністрації 04.02.2019 року видано дозвіл на виконання будівельних робіт № КВ46 замовнику Посольству Республіки Корея в Україні, Генеральному підряднику (Підряднику) Товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель по вул. Мічуріна 12,12-а,14,14-а у Печерському районі міста Києва, вид будівництва: нове будівництво (а.с.74-75).

Матеріалами справи підтверджено, що уповноваженими особами управління охорони культурної спадщини Міністерства культури України 01 квітня 2019 року було проведено обстеження містобудівної ситуації на території історичного ареалу м. Києва, за результатами якого був складений акт та матеріали фотофіксації.

Також матеріалами справи підтверджено, що Міністерством культури України 10.05.2019 року видано ТОВ «МПА Укрбуд» припис №20/10-5/74-19, відповідно до якого на виконання вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» за результатами проведеного 01.04.2019 року візуального обстеження містобудівної ситуації по вул. Мічуріна 12, 12-а,14,14-а у Печерському районі міста Києва вимагається негайно припинити проведення земляних та будь-яких інших будівельних робіт на об`єктів «Будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель по вул. Мічуріна 12,12а,14,14а у Печерському районі м. Києва», які виконуються в межах історичного ареалу міста Києва й частково в охоронній зоні пам`ятки археології національного значення «Звіринецькі печери» з порушенням вимог ч. 4 ст. 32 Закону без відповідного дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини (Міністерства культури України) (а.с.13-14).

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що ТОВ «МПА «Укрбуд» негайно припинило проведення робіт та 25.05.2019 року звернулося до Міністерства культури України із повідомленням вих. № 1 від 25.05.2019 року про виконання вимог припису, в якому зазначило, що 04.02.2019 року було отримано дозвіл від ДАБІ на виконання будівельних робіт на об`єкті «Будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель за адресою: Печерський район, вул. Мічуріна,12,12а,14,14а та 24 вересня 2018 року між Посольством Республіки Корея в Україні (Замовник Будівництва) та Інститутом археології НАН України було укладено договір №107-А-18 на проведення археологічних досліджень на земельній ділянці будівництва індивідуального житлового будинку і господарських споруд за адресою: вул. Мічуріна 12,12а,14,14а в Печерському районі міста Києва, та відповідно до довідки-погодження, Інститут археології НАН України в межах своєї компетенції не заперечує проти початку циклу земляних та будівельних робіт на земельній ділянці. Також, цим повідомленням позивач повідомив, що проектно-кошторисна документація розроблялась з урахуванням вимог затвердженого у встановленому порядку історико-архітектурного опорного плану Києва (а.с.15-16).

Судом досліджена довідка-погодження від 24.05.2019 року, яка видана Інститутом археології НАН України Надзвичайному та уповноваженому послу Республіки Корея в Україні, відповідно до якої Інститут археології не заперечує проти продовження земляних та будівельних робіт на ділянці будівництва індивідуального житлового будинку із господарських будівель за адресою: вул. Мічуріна,12,12-а.14,14-а в Печерському районі міста Києва (а.с.17).

Суд встановив, що Посольство Республіки Корея в Україні звернулось до Міністерства культури України із листом вих. № MUA-2019-204 від 30 травня 2019 року, в якому просило надати дозвіл на проведення земляних робіт на зазначеній земельній ділянці, що належить Посольству за правом власності (а.с. 18).

На цю заяву Міністерство культури України надало відповідь від 03.09.2019 року вих. № 4510/10-2/13-19 «Про надання дозволу на проведення земляних робіт», якою Міністерство культури України повідомило про відмову у наданні дозволу на проведення земляних робіт з метою будівництва Резиденції посла Республіки Корея в Україні за адресою: вул. Мічуріна,12,12а,14,14а в Печерському районі міста Києва, беручи до уваги проведення земляних робіт на цій земельній ділянці та направлення на адресу ТОВ «МПА Укрбуд» припису, з нагадуванням про необхідність терміново повідомити щодо виконання вимог вказаного припису (а.с.19).

Матеріалами справи підтверджено, що 16.08.2019 року посадовими особами Міністерства культури України проведено візуальне обстеження та фотофіксацію містобудівної ситуації по вул. Мічуріна 12,12-а,14,14-а у Печерському районі міста Києва та за результатами перевірки електронної бази даних документообігу Міністерства культури України встановлено, що станом на момент складання акту про вчинення порушення законодавства про охорону культурної спадщини, дозвіл на проведення земляних робіт на об`єктів «Будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель по вул. Мічуріна,12,1а,14,14а у Печерському районі міста Києва» Міністерством культури України не видавався, здійснення робіт із будівництва на території історичного ареалу міста Києва без відповідного дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, містить ознаки порушень частини четвертої статті 32 Закону (а.с.22-26).

На підставі акта про вчинення порушення законодавства про охорону культурної спадщини від 16.08.2019 року, Міністерство культури України 27.08.2019 року прийняло постанову про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини №39/10/74-19, відповідно до якої, згідно з ч. 1 ст. 44 та ст. 45 Закону України «Про охорону культурної спадщини», накладено на ТОВ «МПА Укрбуд» за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охороним зонам, історичним ареалам населених місць, штраф у розмірі 170 000 грн. (а.с.20-21).

Позивач наголошує на тому, що акт про вчинення порушення законодавства про охорону культурної спадщини та постанова про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини №39/10/74-19 були отримані позивачем разом в одному поштовому конверті (а.с. 27, 28).

Судом досліджена Інформація щодо затвердження меж і режимів використання історичних ареалів історичних населених місць (станом на 27.03.2019 року), вилучені із офіційного сайту Міністерства культури України (а.с. 30-36), в якому зазначено, що у м. Києві зупинена дія наказу Мінкультури від 21.10.2011 року № 912/0/16-11 (а.с. 37) на підставі наказу від 29.10.2014 року № 911 (а.с. 81).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представника позивача, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Закон України «Про охорону культурної спадщини» регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 17 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону об`єктів культурної спадщини», до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить надання дозволів на проведення робіт на пам`ятках національного значення, об`єктах всесвітньої спадщини, їх територіях, в зонах охорони, буферних зонах, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць.

Відповідно до оскаржуваної постанови, вона винесена відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а саме: будівельні роботи проводяться без дозволу на проведення земляних робіт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, оскільки з моменту початку перебігу робіт ТОВ «МПА Украбуд» та/або замовником будівництва дозвіл на проведення земляних робіт Міністерства культури України не отримано. Також з оскаржуваної постанови вбачається, що штраф накладено на ТОВ «МПА Украбуд» згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Між тим, суд не погоджується з тим, що ТОВ «МПА» Укрбуд» є винним у порушенні, вимог ч. 4 ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1, 3- 4 ст. 32 Закону України «Про охорону об`єктів культурної спадщини», на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

З метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України.

Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.

На охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Представник позивача зазначив, що 29.08.2018 року між Посольством Республіки Корея в Україні та ТОВ «МПА Укрбуд» була укладена угода про будівництво офіційної резиденції Посольства Республік Корея в Україні, за умовами якої ТОВ «МПА Укрбуд» є підрядником та здійснює будівельні роботи щодо будівництва вищевказаної резиденції на замовлення Посольством Республіки Корея в Україні.

Матеріалами справи підтверджено, що Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Київської міської державної адміністрації 04.02.2019 року видано дозвіл на виконання будівельних робіт № КВ46 замовнику Посольству Республіки Корея в Україні, Генеральному підряднику (Підряднику) Товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель по вул. Мічуріна 12,12-а,14,14-а у Печерському районі міста Києва, вид будівництва: нове будівництво (а.с.74-75).

Таким чином, суд встановив, що замовником зазначеного будівництва є Посольство Республіки Корея в Україні, а Товариство з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» - підрядником цього будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини», відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, такі фінансові санкції:

за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць, - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, враховуючи те, що позивач є підрядником, а не власником або уповноваженим ним органом чи замовником цього будівництва, ТОВ «МПА Укрбуд» не може бути притягнуте до відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Окрім того, суд звертає увагу, що статтею 45 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено порядок застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини.

Відповідно до ч.ч.1 -3 зазначеної статті закону, фінансові санкції, передбачені статтею 44 цього Закону, накладаються керівником, заступниками керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, головою чи заступником голови обласної, районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, головою чи заступником голови відповідної місцевої ради після розгляду матеріалів, які засвідчують факт правопорушення.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 44 цього Закону, особою, уповноваженою органом охорони культурної спадщини, складається акт. Керівник юридичної особи, стосовно якої складено акт, протягом трьох днів з моменту отримання акта може подати письмові пояснення до нього. Акт разом з іншими документами, що стосуються справи, у десятиденний термін з моменту складення акта надсилається посадовій особі, яка має право накладати фінансові санкції.

Рішення про накладення фінансових санкцій приймається протягом 10 днів після отримання документів, зазначених у частині другій цієї статті. Рішення про накладення фінансових санкцій оформлюється постановою, що надсилається юридичній особі, на яку накладено фінансові санкції.

Позивач зазначав про те, що йому не було надано можливості надати письмові пояснення, акт про вчинення порушень від 16 серпня 2019 року позивачу не надсилався до дати прийняття оскаржуваної постанови, в оскаржуваній постанові відсутня інформація щодо дати отримання її позивачем. Позивач стверджує, що ним отримано в одному конверті акт та постанова про застосування фінансових санкцій. У свою чергу, відповідач не надав жодних доводів та доказів на спростування цих тверджень позивача.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено перед судом обставини щодо дотримання ним вимог ст. 45 Закону України «Про охорону культурної спадщини» при прийнятті постанови про застосування фінансових санкцій.

Таким чином, враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, суд вважає, що відповідач при винесенні постанови №39/10/74-19 від 27.08.2019 року про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини діяв не на підставі Закону України «Про охорону об`єктів культурної спадщини», а тому суд вважає, що постанова є протиправною та належить скасуванню, в зв`язку з чим позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови Міністерства культури України №39/10/74-19 від 27.08.2019 року про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини.

Щодо решти доводів позивача про те, що об`єкт будівництва та земельна ділянка, на якій здійснюються будівництво (вул. Мічуріна,12,12-а,4,14-а) не належить до об`єктів культурної спадщини та об`єктів всесвітньої спадщини, оскільки дія наказу, яким були затверджені межі та режим використання ареалу та зон охорони пам`яток міста Києва зупинена, відповідач несвоєчасно надав відповідь замовнику на його заяву про отримання дозволу, що свідчить про мовчазну згоду Міністерства культури України при наданні дозволу на проведення земляних робіт та відмова Міністерства культури України у видачі дозволу на проведення земляних робіт є безпідставною, суд зазначає, що такі доводи не беруться судом до розгляду, оскільки не стосуються предмету доказування у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що саме Посольство Республіки Корея в України зверталося до Міністерства культури України із заявою про отримання дозволу на проведення земляних робіт, якому було відмовлено, а не ТОВ «МПА Укрбуд».

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 18, оф.18) до Міністерства культури України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 19), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Посольства Республіки Корея в Україні (місцезнаходження: 01901, м. Київ, вул. Стрілецька,12) про скасування постанови №39/10/74-19 від 27.08.2019 року про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати постанову Міністерства культури України №39/10/74-19 від 27.08.2019 року про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства культури України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 19) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МПА Укрбуд» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 18, оф.18) судовий збір в розмірі 2550 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 03» лютого 2020 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.