Справа № 214/9469/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/9469/19
2-а/214/26/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гриня Н.Г.,

секретаря судового засідання Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Лахтіонова Яна Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.12.2019 року звернувся до суду з позовом, 24.12.2019 року було надано уточнений позов, в якому просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАК №1840747 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач вказав, що 09.12.2019 року відповідачем було винесено постанову серія ЕАК №1840747 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 . У постанові зазначено, що він нібито 08.12.2019 року о 20-50 год. за адресою: м. Кривий Ріг, АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 А керував транспортним засобом Lanos державний номер НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР України. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено грошове стягнення в сумі 510 гривень. Вважає винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не керував транспортним засобом. Відповідач при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину в скоєнні правопорушення.

Позивач правом присутності не скористався, у позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та задоволенні позову наполягає.

Відповідач поліцейський Лахтіонов Я.С. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що після того як було отримано інформацію від свідків про те, що водій, який скоїв ДТП та залишив місце ДТП та вказав на місцезнаходження автомобіля Lanos днз АЕ 8572 КН вул. Героїв АТО, 30А, а саме вул. Героїв АТО, 41. Для перевірки отриманої інформації вони направились до транспортного засобу позивача, керований позивачем транспортний засіб мав пошкодження, які підтверджували інформацію надану свідком. Після чого було встановлено водія ОСОБА_1 у якого попросили надати реєстраційний документ на транспортний засіб, посвідчення водія, яке останній не зміг надати, оскільки постановою Святошинського районного суду м. Києва був позбавлений керування строком на три роки. Таким чином на день складання даної постанови вважався таким, що позбавлений права керування транспортним засобом в розумінні ч. 4 ст. 126 КУпАП. Також, на водія було складено протокол за ст. 124 КУпАП серії ДПР 18 №369326 від 08.12.2019 року та протокол а ст. 122-4 КУпАП серії ДПР18 №369327 від 08.12.2019 року та за вживання водієм після ДТП алкоголю за ч.4 ст. 130 КУпАП ДПР 18 №34058 від 08.12.2019 року, зазначені протоколи направлені до Дзержинського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Позивач надавав письмові пояснення, які після було долучено до протоколу в яких останній зазначив, що він керував транспортним засобом, а потім поставив машину біля дому. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та застосовано до позивача адміністративне стягнення штраф 510 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1840747 від 09.12.2019 року. Позивачу було роз`яснено його права, право і порядок, строки оскарження постанови Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, розглядати адміністративну справу без його участі.

Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України,у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що інспектором полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області сержантом поліції Лахтіоновим Я.С. 09.12.2019 року винесена постанова серії ЕАК №1840747 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп.

Згідно з оскаржуваної постанови, 08.12.2019 року приблизно о 20-50 годин в м. Кривий Ріг, по вул. Героїв АТО, 30А водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобіля Lanos днз НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а ПДР України керування транспортними засобами особою, яка позбавлена права керування (а.с. 4).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, передбачених ч.4 ст.126 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи протиправною постанову позивач звернувся до суду.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.4 ст.126 КУпАП в порядку скороченого провадження.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, диспозицією ч.4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Приписами п. 2.1.а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вважаючи неправомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП, позивач посилався, на те що він порушення не допускав та транспортним засобом не керував. Натомість такі доводи позивача суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами з його боку, в той час як правомірність своїх дій та дійсність факту допущеного ОСОБА_1 порушення п.2.1а ПДР України,підтверджені матеріалами справи.

Так, постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.01.2020 року справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та призначено йому стягненняя. При розгляді вказаної справи про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено, 08.12.209 року о 20-50 год. в м. Кривому Розі по вул. Героїв АТО, біля буд. 30А, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Daewoo Lanos державний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не створить перешкоди іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою інших осіб та здійснив наїзд на транспортний засіб ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2 , що був припаркований водієм ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт керування ОСОБА_1 не потребує окремого доказування.

Крім того, оглядом наданого відповідачем відеозапису на диску DVD-R» встановлено, що позивач вказував по те, що керував автомобіль марки Daewoo Lanos державний номер НОМЕР_1 , а потім поставив машину біля дому. Крім того, вбачається, що автомобіль позивача має пошкодження, які були триманні внаслідок вчиненого ДТП, що підтверджкє факт керування останнім транспортним засобом 08.12.20.19 року

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже,візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України відповідачем зафіксовано у встановленому законом порядку, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, аналізом відеозапису та матеріалів справи, якими доведено факт керування транспортним засобом, який позбавлений права керування. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про беззаперечність доведення факту допущення ним порушення п.2.1 а ПДР України.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях позивача інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та винесена по факту встановленого правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнання неправомірною постанови, оскільки прийняття такого рішення не передбачено ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст. 371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Лахтіонова Яна Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Повне рішення суду складено та підписано 03.02.2020 року.

Суддя Н.Г. Гринь