Справа № 420/4780/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4780/19
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якій просила:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 2.06.2017р. (по день виключення із списків особового складу військової частини);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 2.06.2017р. (по день виключення із списків особового складу військової частини);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасно виплачену їй індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по день фактичної виплати суми індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що проходила військову службу у в/ч НОМЕР_2 та 15.05.2018р. виключена із списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас. За період проходження військової служби з 1.01.2016р. по 15.05.2018р. позивачці не було нараховане та виплачено індексацію грошового забезпечення, у зв`язку із чим, 18.04.2019р. вона звернулась до в/ч із відповідною заявою. Однак, листом військової частини за №1/3072 від 31.05.2019р. відмовлено їй у нарахуванні та виплаті, з огляду на відсутність фінансування.

Позивачка вважає вказані дії протиправними та такими, що порушують встановлене ст.43 Конституції України право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 2.06.2017р. (по день виключення із списків особового складу військової частини).

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 2.06.2017р. (по день виключення із списків особового складу військової частини).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, в тому числі і в/ч НОМЕР_1 . А тому, в/ч НОМЕР_1 не нараховуючи та не виплачуючи ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення порушила права позивачки.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходила військову службу у в/ч НОМЕР_1 та з 2.06.2017р. була виключена з списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас.

За період з 1.06.2016р. по 2.06.2017р. їй не було нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

18.04.2019р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до командира в/ч НОМЕР_1 про нарахування та виплати за зазначений період індексацію грошового забезпечення та видати довідку про виплачене грошове забезпечення за період проходження військової служби.

Проте, листом в/ч НОМЕР_1 за вих. №350/303/2/915 від 23.05.2016р. відмовила ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, з огляду на відсутність можливості в межах наявного фінансового ресурсу виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям. В листі також зазначено, що відповідно до п.2.7 наказу Міністерства оборони України "Про організацію формування виконання бюджетних програм (підпрограм) в системі Міністерства оборони України" за №690 від 15.12.2016р. бюджетний розподіл здійснюється бюджетною комісіє Міністерства оборони України на підставі показників документів оборонного планування на відповідні роки під час якого остаточно розподіляються планові показники видатків між бюджетними підпрограмами. Відповідно до п.4.4. вищезазначеного наказу військові частини є розпорядниками коштів третього рівня та лише забезпечують своєчасне отримання в забезпечувальному фінансовому органі обсягів видатків за відповідними бюджетними програмами.

Перевіряючи правомірність та законність дій в/ч НОМЕР_1 , з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" за №1282-ХІІ від 3.07.1991р. (надалі - Закон №1282).

За правилами ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.

Згідно ст.5 Закону №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ за №1078 від 17.07.2003р..

Згідно з п.1-1 цього Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до п.6 зазначеного Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Що стосується посилань військової частини на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, як на підтвердження правомірності своїх дій по не нарахуванню та не виплаті позивачці індексації грошового забезпечення, то судова колегія зазначає, що в/ч НОМЕР_1 має діяти в межах та у відповідності до чинного Закону №1282-XII, вимоги якого є обов`язковим, а не керуватися роз`ясненнями, які не є нормативними документами.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в/ч НОМЕР_1 протиправно не нарахувала ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 2.06.2017р..

Що стосується посилань в/ч НОМЕР_1 в апеляційній скарзі на те, що індексація грошового забезпечення не може вважатися складовою грошового забезпечення військовослужбовця через непостійність, то судова колегія вважає такі посилання безпідставними, оскільки у відповідності до Закону №1282-ХІІ індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв