Справа № 160/12919/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 грудня 2019 року Справа 160/12919/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши позовну заяву з доданими документами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.17-а) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем`єр» (49098, м.Дніпро, вул.Любарського, буд.36, кв.40) про підтвердження обґрунтованістю умовного адміністративного арешту коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про підтвердження обґрунтованістю умовного адміністративного арешту коштів на рахунках платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем`єр».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: всупереч ч.6 та п.2 ч.5 ст.160 КАС України не зазначено в позовній заяві не зазначено прізвище, ім`я та по батькові представника, місце його проживання або перебування, номеру засобів зв`язку або адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.1 ст.59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені: довіреністю фізичної особи або юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву підписав представник за довіреністю Пономаренко О.О. та на підтвердження повноважень представником позивача долучено копію довіреності.

Частиною 6 ст.59 КАС України визначено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Відтак, додану до позовної заяви копію довіреності від 21.05.2019р. не можна вважати належним доказом у розумінні ст.ст.59, 72-76 КАС України.

Отже, представнику позивача до матеріалів справи необхідно долучити оригінал довіреності на підтвердження його повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що заявник просить відстрочити йому сплату судового збору за подання позову, посилаючись на наявність у нього безспірного списання коштів з рахунків ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відкритих в ГУ ДКС у Дніпропетровській області.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення за даним позовом, суд виходить із того, що відповідно до норм Закону України «Про судовий збір» позивач - ГУ ДФС у Дніпропетровській області не звільнений від сплати судового збору при поданні до суду позовів, заяв та подань. Також, і обмежене фінансування бюджетної установи чи відсутність (недостатність) у останнього коштів на сплату судового збору не є підставою для відстрочення сплати судового збору. При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану позивача. Водночас, якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи або відсутність (недостатність) коштів для сплати судового збору не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена правова позицію узгоджується і з позицією Вищого адміністративного Суду України, яка відображена в ухвалах від 20.01.2014р. (36722122), від 15.04.2014р. (38331796), від 29.07.2014р. (39942890) та з правовою позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011року №3674-УІ «Про судовий збір», а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного Cуду України від 05.02.2016р. №2.

Крім того, суд не приймає посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», оскільки «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Разом з тим, після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Разом з тим, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду у будь-який необмежений час.

На підставі вищезазначеного, у суду відсутні підстави для відстрочення позивачу сплати судового збору за подання даного позову, а посилання ГУ ДПС у Дніпропетровській області на вжиття заходів для збільшення фінансування сплати судового збору, не приймається судом до уваги, оскільки вказані обставини не свідчать про майновий стан заявника.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви з урахуванням вимог ч.1 ст.161 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171, 241, 243, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем`єр» про підтвердження обґрунтованістю умовного адміністративного арешту коштів залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення визначених в описовій частині даної ухвали недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали надіслати:

- позивачу за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.17-а.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В.Кадникова