Справа № 300/1295/19
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. справа № 300/1295/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

секретар судового засідання Бунич Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Вовка В.В.,

представника відповідача Крайник О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог чинного законодавства України управлінням Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області протиправно винесено постанову за №078522 від 11.04.2019 року, яку слід скасувати.

Ухвалою суду від 20.06.2019 року дана позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліку позовної заяви шляхом зазначення в ній змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У поданій суду на виконання вимог вищевказаної ухвали заяві від 01.07.2019 року позивач просив позов в частині позовних вимог до Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалами суду від 29.07.2019 року задоволено клопотання позивача про виклик свідка ОСОБА_2 , від 12.09.2019 року та доручено Роменському міськрайонному суду Сумської області, як місцевому адміністративному суду, допитати вищевказаного свідка, через що провадження по справі зупинено.

29.01.2020 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду провадження в даній адміністративній справі поновлено в зв`язку з надходженням ухвали суду про неможливість виконання доручення.

Представник відповідача скористалася правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 29.07.2019 року. Проти задоволення позовних вимог заперечила, так як вважає, що управлінням Укртрансбезпеки при винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог чинного законодавства України. Крім того вказала, що оскаржена постанова була направлена позивачу у строк, встановлений Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, та отримана ОСОБА_1 особисто.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у позовній заяві. Зазначили, що з 10.02.2016 року жодних вантажних перевезень на вантажному автомобілі: вантажний сідловий тягач - Е, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивач не здійснював, так як відповідно до довіреності НВС 071492 від 10.02.2016 передав його в користування іншим особам. Таким чином вважають оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає до скасування.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, зазначених у відповіді на відзив. Суду пояснила, що відповідно до акту за №115870 від 14.02.2019 року при перевірці транспортного засобу, який належить на праві власності позивачу, виявлено порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень. Таким чином, оскільки порушено вимоги вищевказаного положення Закону, то до позивача правомірно застосовані штрафні санкції.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши вступні слова позивача, представників сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 14.02.2019 працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області за наслідками проведеної рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на автодорозі М-05 (Київ-Одеса), складено акт за №115870 від 14.02.2019.

У даному акті зафіксовано факт здійснення перевезення водієм ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом: вантажний сідловий тягач - Е, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , вантажу за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.48).

11.04.2019 року за виявлене порушення, на підставі акту перевірки за №115870 від 14.02.2019, абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" винесено постанову №078287, згідно якої до позивача застосовано фінансові санкції - адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн. (а.с.58).

Судом встановлено, що начальником Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області листом за №27/1111-19 від 26.03.2019 року повідомлено позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, та листом за №28877/27/24-19 від 12.04.2019 року направлено оскаржену постанову. Дана кореспонденція отримана позивачем 04.04.2019 року та 14.05.2019 року відповідно, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом в якості письмових доказів копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.49-52).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт".

Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 зазначеного вище Закону державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 15 зазначеного вище Порядку, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлені документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з пунктом 22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Судом встановлено, що за результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача встановлено перевищення нормативних вагових параметрів, що підтверджено відповідним актом перевірки, від підпису якого водій ОСОБА_3 відмовився, про що зроблена відповідна відмітка.

Відтак, перевезення вантажу автомобілем позивача здійснювалося з перевищенням допустимих вагових параметрів та за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, що передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Одночасно ОСОБА_1 в позовній заяві зазначено, що він не є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», так як відповідно до довіреності НВС 071492 від 10.02.2016 транспортний засіб передав в користування іншим особам.

Однак суд вважає безпідставним таке твердження позивача з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу: вантажний сідловий тягач - Е, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.11).

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії довіреності НВС 071492 від 10.02.2016, остання була видана строком на три роки та чинна до 10.02.2019 року (а.с.12).

Таким чином, станом на 11.04.2019 року, тобто на день допущення порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», строк дії довіреності закінчився, а відтак правові підстави для володіння транспортним засобом третіми особами відсутні.

Отже матеріалами справи підтверджено, що право на використання транспортного засобу: вантажний сідловий тягач - Е, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 на час вчинення правопорушення належало виключно позивачу, як власнику даного рухомого майна.

Одночасно, в своїх поясненнях позивач зазначив, що транспортний засіб: вантажний сідловий тягач - Е, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 і надалі перебуває у володінні третіх осіб проте жодних заходів щодо повернення його у своє користування, зокрема звернення до суду чи правоохоронних органів, він не вживав.

Ця обставина викликає в суду обґрунтований сумнів в твердженнях позивача щодо вибуття транспортного засобу з його володіння і користування.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, і не порушив права та інтереси позивача у справі, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

За правилами статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.

На підставі ст.ст.48, 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області, вул. Тополина, буд. 3, с. Угорники, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76492.

Рішення складене в повному обсязі 03.02.2020 року.

Суддя Гундяк В.Д.