Справа № 300/1920/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1920/19 пров. № 857/12583/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №300/1920/19 (рішення ухвалено в м. Івано-Франківську, головуючий суддя Матуляк Я.П.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 23.09.2019 звернулася в суд із адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправними дій відповідача щодо відмови в переведенні її на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" та зобов`язання перевести з 06.09.2019 на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", врахувавши загальний трудовий стаж державного службовця 21 рік станом на 01.05.2016, виходячи із заробітної плати позивача як працюючого державного службовця, до якої включаються всі види оплати праці (надбавки, доплати та премії), з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно довідок про складові заробітної плати від 06.09.2019 року за № 41/24.06-23 та за № 40/24.06-23.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно, за наявності у неї всіх необхідних умов, визначених законодавством для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", відмовлено у такому переведенні з підстав відсутності необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби для призначення пенсії та незайняття нею станом на 01.05.2016 посади державного службовця.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з дня звернення з заявою від 06.09.2019. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ГУ ПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що згідно записів трудової книжки позивач в період з 15.08.1995 працювала на різних посадах в управлінні Івано-Франківського житлово-комунального господарства. Присяга державного службовця прийнята 15.08.1995. Присяга посадової особи місцевого самоврядування прийнята 31.08.2001. Час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (№3723-ХІІ від 16.12.1993 р.) до 04 липня 2001 року, а тому період роботи позивача з 04.07.2001 не зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, оскільки вказана посада є посадою органу місцевого самоврядування. Вважає, що за вищевказаних умов право на пенсію за віком у відповідності з Законом України «Про державну службу» відсутнє, оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не обіймала посаду державного службовця, а стаж державної служби за період з 15.08.1995 по 03.07.2001 склав 5 років 10 місяців 19 днів.

Позивач не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 29.08.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

06.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

За результатами розгляду вказаної заяви позивачу листом від 11.09.2019 за № 223/05 відмовлено у переводі з пенсії за віком, призначеної у відповідності з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком у відповідності з Законом України "Про державну службу" у зв`язку з тим, що період роботи з 04.07.2001 на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахованим до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування підлягає зараховуванню до стажу державної служби і за наявності у позивача станом на 01.05.2016 необхідного стажу державного службовця дає йому право на призначення спірної пенсії. Щодо решти позовних вимог, то суд їх визнав передчасними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом спору у даній справі є оцінка наявності у позивача стажу роботи на державній службі та стажу, що може бути прирівняний до стажу державного службовця, необхідного для призначення пенсії державного службовця, правомірності рішення відповідача щодо відмови позивачу у переведенні його на пенсію державного службовця.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07 червня 2001 року за № 2493-III (далі - Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону № 2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону № 2493-III (в редакції станом на 01.05.2016 року) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року за № 3723-XII (далі - Закон № 3723 - ХІІ).

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII(далі - Закон № 889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року стажу державної служби не менше 20 років, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу".

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, суд першої інстанції правильно керувався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за № 283 (далі - Порядок № 283).

Так, абзацом 13 пункту 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно п .4 Порядку № 283 обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Посади, які обіймала позивач за час роботи в органах місцевого самоврядування, відносяться до посад, визначених ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Необхідно врахувати, що пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , видно, що позивач:

- 15.08.1995 - прийнята на постійну роботу в бухгалтерію на посаду заступника головного бухгалтера Івано-Франківського управління комунального господарства та прийнята присяга державного службовця;

- 15.11.1996 - переведена на посаду головного бухгалтера управління комунального господарства;

- 02.09.1998 - прийнята по переводу на посаду головного бухгалтера управління житлово-комунального господарства;

- 17.03.1999 - переведена на посаду начальника відділу обліку і звітності управління житлово-комунального господарства;

- 31.08.2001 - прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування;

- 13.09.2011 - призначена на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності Департаменту комунального господарства, транспорту і зв`язку за переведенням з управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету міської ради;

- 18.01.2012 - переведена на посаду заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Департаменту комунального господарства, транспорту і зв`язку виконавчого комітету міської ради;

- 19.11.2013 - переведена на посаду начальника фінансово-аналітичного відділу управління економіки та реформування Департаменту комунального господарства, транспорту і зв`язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради;

- 01.02.2016 - переведена на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку - головного бухгалтера Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради.

Також, в трудовій книжці ОСОБА_1 містяться відомості про прийняття нею 15.08.1995 присяги державного службовця та присвоєння їй 11 рангу державного службовця, а 30.08.2001 - присяг посадової особи місцевого самоврядування та присвоєння 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Таким чином, доводи скаржника про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування до 01 травня 2016 року не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, а лише до 04.07.2001 є безпідставними.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача на різних посадах органів місцевого самоврядування, в тому числі з 04.07.2001 до 01.05.2016 підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що свідчить про те, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом № 889-VIII становить більше 20 років, що дає їй право на призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну службу" з 06.09.2019 (дата звернення про перехід на інший вид пенсії).

Частиною першою статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 300/1920/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 05.02.2020