Справа № 500/2377/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2377/19

30 січня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача Ярмусь В.Д.

представника відповідача Нацюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просив визнати протиправною і скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у незарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989 у Тернопільській пересувній механізованій колоні №5 (ПМК-5) тресту "Укрремлегбуду" на посаді "водія", зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989 у Тернопільській пересувній механізованій колоні №5 (ПМК-5) тресту "Укрремлегбуду" на посаді "водія" та провести перерахунок пенсії з дати звернення до ГУ ПФУ в Тернопільській області) 03.08.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача щодо відмови у врахуванні до страхового стажу період роботи у Тернопільському ПМК-5 тресту "Укрремлегбуду" з 11.02.1980 по 10.02.1989 є неправомірними. Зазначив, що записи в трудовій книжці підтверджують те, що ОСОБА_1 дійсно працював на посаді водія у Тернопільському ПМК-5 тресту "Укрремлегбуду" в період роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989, а також наявний відбиток печатки, однак після спливу років його не чітко видно. Вказав, що в трудовій книжці від 02.11.1976 ОСОБА_1 відсутні докази порушення правил ведення трудових книжок щодо чіткості, акуратності, засвідчення печаткою тощо. Отже, на думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989 у Тернопільській пересувній механізованій колоні №5 тресту "Укрремлегбуду" на посаді водія є неправомірним.

Ухвалою суду від 22.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу відмовлено у зарахуванні стажу роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989 у зв`язку із тим, що на записі про звільнення відсутній відбиток печатки у трудовій книжці. Крім того, вказав, що позивачем не було надано жодних інших документів, які б підтверджували перебування у трудових відносинах з Тернопільським ПМК-5 тресту "Укрремлегбуд". Вважає, що до страхового стажу позивача зараховуються періоди роботи до 01.01.2004, що внесені до трудової книжки та засвідчені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та завірені печаткою відділу кадрів або печаткою підприємства. Тому, у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Ухвалою суду від 15.11.2019 вирішено розгляд даною справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, судове засідання призначено на 10.12.2019 о 09:30 год.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що у трудовій книжці позивача наявний запис, про те, що ОСОБА_1 працював на посаді водія у Тернопільському ПМК-5 тресту «Укрремлегбуду» в період з 11.02.1980 по 10.02.1989. Звернув увагу суду на тому, що позивач працював на посаді робочого 2 розряду у Тернопільському ПМК-5 тресту «Укрремлегбуду» в період роботи з 01.11.1976 по 18.10.1977 року, і даний період роботи відповідачем зараховано до страхового стажу. Вважає, що формальні неточності у трудовій книжці, а саме не чітко зображений відтиск печатки, не може бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких просив відмовити у задоволенні даного позову.

10.12.2019 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 16.01.2020 о 12:00 год.

16.01.2020 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 30.01.2020 о 11:00 год.

Представник позивача у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві, додаткових поясненнях.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію по інвалідності (2 група, загальне захворювання) з 05.11.2015, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , Протоколом №8909 від 17.11.2015.

У відповідь на звернення позивача від 05.08.2019 (вх.№544/К-11) щодо проведення перерахунку пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України листом від 03.09.2019 №544/К-11 повідомило позивача про те, що період роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989 в Тернопільському ПМК-5 тресту "Укрремлегбуд" не враховано до страхового стажу при первинному обчисленні пенсії, оскільки на записі про звільнення не міститься відбиток печатки в трудовій книжці.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, оформленою листом, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (надалі - Закон № 1058) визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до абзацу першого частини другої ст. 24 Закону України №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі Закон № 1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637(далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, за повідомленням відділу призначення та перерахунку пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області період роботи позивача з 11.02.1980 по 10.02.1989 в Тернопільському ПМК-5 тресту "Укрремлегбуду" не враховано до страхового стажу при первинному призначенні пенсії, оскільки на записі про звільнення не міститься відбиток печатки в трудовій книжці.

В той же час, у відповідності до трудової книжки позивача від 02.11.1976, ОСОБА_1 працював на посаді водія у Тернопільському ПМК-5 тресту «Укрремлегбуду» з 11.02.1980 (наказ №11-к від 12.02.1980) по 10.02.1989 (наказ №13-к від 10.02.1989) і даний період було враховано до страхового стажу, хоча цей запис також не містив відповідного відбитку печатки.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування періодів роботи позивача у Тернопільській ПМК-5 тресту "Укрремлегбуд", суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі Інструкція № 58).

Пунктами 2.2 - 2.3 Інструкції № 58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції № 58).

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд вважає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Дана позиція кореспондується з позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Таким чином, суд вважає, що така обставина як нечітке зображення відтиску печатки є формальною та не може бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.

Отже, на переконання суду, з врахуванням вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), відповідач безпідставно відмовив позивачу у врахуванні до страхового стажу період роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989. При цьому, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989 у Тернопільській пересувній механізованій колоні №5 тресту "Укрремлегбуду" на посаді водія, та провести перерахунок пенсії з дати звернення позивача із відповідною заявою про перерахунок, тобто з 05.08.2019.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання про стягнення сплаченого судового збору не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом від 03.09.2019 №544/К-11 про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989 у Тернопільській пересувній механізованій колоні №5 тресту "Укрремлегбуду" на посаді "водія".

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (м.Тернопіль, Майдан Волі,3, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.№ НОМЕР_2 ) до страхового стажу період роботи з 11.02.1980 по 10.02.1989 у Тернопільській пересувній механізованій колоні №5 тресту "Укрремлегбуду" на посаді "водія", та провести перерахунок пенсії з 05.08.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 04 лютого 2020 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.