Справа № 640/17807/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС в якому просив визнати протиправними дії відповідача по прийняттю рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000284/2 від 28 серпня 2019 року та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000284/2 від 28 серпня 2019 року. Також просив зобов`язати відповідача визнати заявлену ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» митну вартість товарів в розмірі 10184, 96 ЄВРО, зазначену в митній декларації №UA100010/2019/347963 від 28 серпня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару позивач надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 Митного кодексу України, та чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2019 позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До суду надіслав відзив на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 06.04.2019 року між «Biochimica SpА» (за контрактом - продавець) та ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» (за контрактом - покупець) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № 3, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує продукцію, вироблену компанією «Biochimica Spa» (товар), ціна і кількість якої визначаються згідно з рахунком-фактурою (інвойсом), що є невід`ємним додатком до цього договору.

З метою митного оформлення товару, ввезеного в Україну на підставі вказаного вище контракту, ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» через митного брокера ФОП ОСОБА_1 подано електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ від 27.08.2019 року №UA100010/2019/347963, якою задекларовано: Мийні засоби та засоби для чищення расфасовані для роздрібної торгівлі (не в аерозольній упаковці) арт. 1PFBIBD6170S0 Mangiacalcare Deterg. For WC with «Bleach Toilet Active Gel» 750 ml (рідкий миючий засіб для туалетів), всього 1728 шт., арт. 1PFBIDB6160S0 Mangiacalcare Liquid Deterg. for WC with «Descaler Active Gel» 750 ml (рідкий миючий засіб для туалетів), всього 864 шт., арт. 1PFBIAG3493S2 Soft Balm softener «Sensual Agran» 50 washes 3000 ml CLP (пом`якшувач для прання) всього 576 шт., арт. 1PFBIAB3302S0 Soft Соnc Fabric softener «Lavanda di Toscana & Fiori» 750 ml (рідкий засіб для прання) всього 864 шт., арт. 1PFBIAB3305S0 Soft Cone. Fabric softener «Stella Alpina & Muschio Bianco» 750 ml (рідкий засіб для прання) всього 864 шт., арт. 1PFBIBF2022S3 Soft Liquigel detergent «Linfa di Aloe» 2500 ml (рідкий засіб для прання), всього 816 шт., арт. 1PFBIBF2005S8 Soft Liquigel detergent «Blue Oxygen» 2500 ml (рідкий засіб для прання) всього 816 шт., арт. 1PFBIBF2021S3 Soft Liquigel detergent «Full tag1» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 768 шт., арт. 1PFBIBF2020S7 Soft Liquigel detergent «Lavanda In tensa» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 768 шт., арт. 1PFBIBF2010S7 Soft Liquigel detergent «Muschio Delicato» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 768 шт., арт. 1PFBIBF2026S1 Soft Liquigel detergent «Sensual Argan» 2500 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 768 шт., арт. 1SFBTBX145001 Soft Heavy duty laundry pewder detergent 50 m 3,1 kg «Blue - Oxygen» CLP (пральний порошок) всього 504 шт., арт. 1PFBIDA601401 Mangiacalcare Limescale remover trigger 500 ml (спрей для усунення вапняного осаду) всього 27 шт., арт. 1PFBIAB3301S0 Soft Cone Fabric softener «Limone Sorrento & Brezza Marina» 750 ml (рідкий засіб для прання) всього 12 шт., арт. 1PFBIAB33O4S0 Soft Cone Fabric softener «Gelsomino di Sicilia & Orchidea» 750 ml (рідкий засіб для прання) всього 12 шт., арт. 1PFBIAB3402S6 Soft Cone Fabric softener «Megic Passion» 750 ml (рідкий засіб для прання) всього 36 шт., арт. 1PFBIAG3501S7 Soft Balm softener «Magic Passion» 50 washes 3000 ml CLP (пом`якшувач для прання) всього 36 шт., арт. 1PFBIAG3502S7 Soft Balm softener «Magic Fresh» 50 washes 3000 ml CLP (пом`якшувач для прання) всього 72 шт., арт. 1PFBIBC4005S6 Soft Heavy duty liquid detergent «Black» 1000 ml (рідкий засіб для прання) всього 45 шт., арт. 1PFBILC4020S7 Soft Light duty liquid detergent «Wool and Delicate» 1000 ml (рідкий засіб для прання) всього 45 шт., арт. 1PFBILE0533S6 Soft Hands and washing machine liq. det. «Wool and Delicate» 2000 ml (рідкий засіб для прання) всього 45 шт., арт. 1PFBIBC4025S4 Soft Light duty liquid detergent «Wool and і Delicate Caress» 1000 ml (рідкий засіб для прання) всього 90 шт., арт. 1PFBIBW2055S0 Soft Heavy duty laundry liquid detergent «Lavender» 1625 ml (рідкий засіб для прання) всього 54 шт., арт. 1PFBIBC4010S4 Soft Light duty liquid detergent «Marseille» 1000 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 30 шт., арт. 1PFBIBC4016S3 Soft Heavy duty liquid detergent «Mix tag1» 1000 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 90 шт., арт. 1PFBIBC4015S5 Soft Light duty liquid detergent «Passion» 1000 ml (рідкий засіб для прання) всього 60 шт., арт. 1PFBIBW2051S1 Soft Heavy duty laundry liquid detergent «Classic» 1625 ml CLP (рідкий засіб для прання) всього 24 шт. Торговельна марка Mangiacalcare, SOFT. Виробник «ВІОСНІМІСА» S.p.A. Країна виробництва EU.

Із вказаною вище ЕМД декларантом було подано до митного органу перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 Митного кодексу України (далі також - МК України), а саме:

- зовнішньоекономічний договір № 3 від 06 квітня 2019 року;

- рахунок-фактуру Е 228 від 22 серпня 2019 року;

- автотранспортну накладну № 076032 від 22 серпня 2019 року;

- книжку МДП GX.83238247 від 23 серпня 2019 року;

- сертифікат (походження) перевезення товару форми EUR.1 R 797700 від 23.08.2019;

- платіжне доручення № 1386 від 21 серпня 2019 року;

- довідку про вартість перевезення товару № 22 08-19/1 від 22 серпня 2019 року;

- договір про надання послуг митного брокера № 1/2016 від 11 січня 2016 року;

- інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 4495731 від 26.06.2019;

- копію митної декларації країни відправлення від 27.08.2019 № UA100010/2019/347963/347963.

За наслідками опрацювання наданих документів Київська міська митниця ДФС прийшла висновку, що документи подані для визначення митної вартості товару відповідно до положень статті 53 МК України містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Митний орган запропонував декларанту позивача надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару шляхом надсилання електронного повідомлення, а саме: рахунок-проформу; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товарів; копію митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296).

Декларант позивача листом вих. № 015 від 28 серпня 2019 року надав відповідачу договір організації перевезень вантажів автомобільним транспортом № 1610/18 від 16 жовтня 2018 року; заяву на перевезення вантажу № 247 від 20 серпня 2019 року; рахунок на сплату автотранспортних послуг № СФ-161/280 від 27 серпня 2019 року (сплата рахунку не проводилась); копію експортної декларації країни відправлення № 2019-EXP-003357 від 23 серпня 2019 року; прайс-лист виробника б/н від 01 лютого 2019 року; рахунок-проформу на попередню оплату товару № 83 від 23 липня 2019 року; прайс-лист ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» для реалізації товару в Україні від 01 квітня 2019 року, а також повідомив про неможливість надання інших документів.

За наслідками опрацювання додатково наданих документів, на виконання вимог п. 6 статті 54 МК України, Київською міською митницею ДФС було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/00972.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000284/2 від 28 серпня 2019 року, відповідно до якого митна вартість товару визначена із застосуванням шостого резервного методу у розмірі 1,0700 EUR/кг.

В подальшому відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі, та щодо надання протягом 80 днів з дня випуску товарів відповідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів від 28.08.2019 року незаконним та таким, що не ґрунтується на нормах права.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості. Натомість, на думку суду, надані позивачем до митного оформлення документи спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Апелянт в свою чергу вказує, що подані позивачем документи містять розбіжності. Зокрема, декларантом при митному оформленні надано довідку про транспортні витрати від 22.08.2019 № 22 08-19/1 від ЧП «Транс-Лиль» з яким укладено договір транспортного експедирування, однак який не є перевізником вантажу. Проте, відповідно до інформації, зазначеної в міжнародної товарно-транспортній накладній (CMR) від 22.08.2019 № 076032, фактичний виконавець перевезення оцінюваного товару ТОВ «КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС». Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. У митній декларації країни відправлення вказані товар заявлено за двома кодами: , . При митному оформленні товар задекларовано за одним кодом товару згідно з УКТЗЕД -. Митна декларація країни відправлення не містять відміток митних органів країни відправлення та країни транзиту.

Також зазначає, що прайс-лист не містить контактну інформацію про продавця (сайти у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем, телефон та адреса вказана на штампі виробника ВІОСНІМІСА), умови платежу, термін поставки, система знижок, характер тари та упаковки та інші положення, що стосуються умов продажу товарів. На запит органу Державної фіскальної служби, для підтвердження заявленої митної вартості, не надано документів у повному обсязі, як передбачено електронним повідомленням, а саме не надано: виписку з бухгалтерської документації; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як вказує апелянт, ч. 2 ст. 58 МК України прямо передбачено, що відсутність хоча б однієї складової митної вартості, що є обов`язковою при її обчисленні унеможливлює застосування основного методу визначення митної вартості - за ціною договору.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Пунктом 10 ст. 58 МК України, визначається, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Коригуючи позивачеві митну вартість, відповідач виходив з того, зокрема, що декларантом не надані передбачені законодавством України документи, що містять відомості щодо витрат пов`язаних з транспортуванням оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Як встановлено, декларант позивача листом вих. № 015 від 28 серпня 2019 року надав відповідачу догорів організації перевезень вантажів автомобільним транспортом № 1610/18 від 16 жовтня 2018 року; заяву на перевезення вантажу № 247 від 20 серпня 2019 року; рахунок на сплату автотранспортних послуг № СФ-161/280 від 27 серпня 2019 року (сплата рахунку не проводилась); копію експортної декларації країни відправлення № 2019-EXP-003357 від 23 серпня 2019 року; прайс-лист виробника б/н від 01 лютого 2019 року; рахунок-проформу на попередню оплату товару № 83 від 23 липня 2019 року; прайс-лист ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» для реалізації товару в Україні від 01 квітня 2019 року.

З поданих документів убачається, що 16.10.2018 року між приватним підприємством «ТРАНС-ЛІЛЬ» (експедитор - (виконавець) та ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» (замовник) було укладено договір № 1610/18 на транспортно-експедиторське обслуговування.

Відповідно до п. 1.1 договору-заявки № 247 на транспортно-експедиційне перевезення вантажів від 20 серпня 2019 року, укладеного між тими самими сторонами, у межах якого замовник діє від власного імені, а експедитор - (виконавець) діє від власного імені або за дорученням організацій, з якими він має прямі договори і за рахунок замовника. Експедитор зобов`язується організувати перевезення вантажу за маршрутом вибраним замовником і узгодженим з експедитором, укласти від його імені договір на перевезення вантажу, а також виконати інші зобов`язання пов`язані з перевезеннями, а замовник в свою чергу зобов`язується сплатити експедитору вартість такої послуги.

Згідно з довідкою про транспортні витрати № 22 08-19/1 від 22 серпня 2019 року, витрати за перевезення по маршруту IT-UA склали 83 401,00 грн., що відповідає сумі вказаній в рахунку-фактурі № СФ-161/280 від 27 серпня 2019 року та є доказом підтвердження розміру витрат на перевезення імпортованих товарів та спростовує доводи апелянта щодо не підтвердження транспортних витрат.

Колегія суддів також враховує, що імпортований товар задекларовано позивачем за одним кодом товару згідно з УКТЗЕД-, а в митній декларації країни відправлення вказані коди товарів УКТЗЕД- , , проте, згідно основних правил інтерпретації УКТЗЕД додатка до Закону України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII, митна ставка за обома кодами визначена у розмірі 6,5 %.

Разом з тим, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

В свою чергу позивачем були надані ВМД №UА100010/2018/132951 від 10.05.2018 року, де вартість на аналогічний товар склала 0,75 долара США за 1 кг, ВМД № UА100010/2018/155297 від 06.11.2018 року, де вартість 0,62 долара США за 1 кг, ВМД № UА 100010/2018/155299 від 06.11.2018 року, де вартість складала 0,60 долара США за 1 кг, тому посилання відповідача на інформацію про ціни та рівні митної вартості ідентичних та подібних товарів у митних деклараціях № UА 100150/2019/104632 від 14.07.2019 року, № UА 100150/2019/104703 від 18.07.2019 року, № UА 209180/2019/047021 від 18.07.2019 року є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, твердження відповідача щодо відсутності у наданих для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що позивач під час митного оформлення та на вимогу відповідача надав усі необхідні документи які спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Доказів, які б спростовували зазначене або підтверджували відсутність підстав для задоволення позову апелянтом до суду не надано.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 03.02.2020