Справа № 654/4074/19
Суддя: Данилевський М. А.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 654/4074/19
Провадження №2-а/654/5/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Данилевського М.А.,

за участю секретаря Друговин В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гола Пристань справу №654/4074/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП Богзи Яни Юріївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК №1666882 від 25 жовтня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського батальйону управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП Богзи Яни Юріївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК №1666882 від 25 жовтня 2019 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд розглядати позов без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав зазначених у позовній заяві.

У судове засідання відповідач поліцейський Богза Я.Ю. не з`явилася, представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві, зазначивши про те, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем порушив вимоги п. 8.5.1 та п. 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху України, а саме: здійснив обгін транспортних засобів, що рухалися попереду нього в попутному напрямку, при цьому перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху України. Просить в задоволенні позову відмовити. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідач діяв у межах повноважень наданих ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», КУпАП та наказу МВС України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідає вимогам законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, переглянувши відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудного відеореєстратора відповідача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію». Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, згідно ст.288 ч.1 п.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.289 КУпАП, ст.286 ч.2 КАС України скаргу на рішення (постанову) по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена 25.10.2019, того ж дня копія постанови вручена водію. Позивач оскаржив постанову до суду 01.11.2019, тобто в строк, передбачений ст.ст.289 КУпАП, ст.286 ч.2 КАСУ.

Згідно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25 жовтня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, складеної поліцейським батальйону управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП Богзи Яни Юріївни, ОСОБА_1 керуючи автомобілем TOYOTA HILUX (державний номерний знак НОМЕР_2 ) 25.10.2019 о 14:05:56 в с.Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області (185 км дороги) порушив вимоги п. 8.5.1 та п. 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху України, а саме: здійснив обгін транспортних засобів, що рухалися попереду нього в попутному напрямку, при цьому перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху України, за що на нього було накладене стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Суд не приймає до уваги твердження позивача щодо незаконності дій відповідача при винесенні постанови за місцем вчинення адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

На думку позивача, застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Суд не приймає такі твердження позивача до уваги виходячи з наступного.

Рішення Конституційного Суду України було прийнято до змін внесених 14.07.2015 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміни стосувались зокрема ст.ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП.

Описане в Рішенні КСУ питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місця вчинення», було доповнено та деталізовано у КУпАП шляхом внесення змін. Так ст. 258 КУпАП доповнено другою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». За Змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за частинами 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції. Ч. 4 ст. 258 КУпАП вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи де адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

П. 2.3 Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Враховуючи зміни, які були внесені до ч. 2 ст. 258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч. 1 ст. 258 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції наведений в ч. 1 ст. 222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності має відбуватись у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення - без складання відповідного протоколу.

Отже, відповідач при винесенні постанови за місцем вчинення адміністративного правопорушення діяв в межах чинного законодавства.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також частинами 1-3 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Вимогами частини першої статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Дослідивши в судовому засіданні надані представником відповідача відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудного відеореєстратора відповідача, зокрема відеозапис , суд встановив, що на зазначеному відеозапису неможливо взагалі встановити факт обгону автомобілем декількох вантажних транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку. А тим більше ідентифікувати автомобіль позивача. Надані відеозаписи не містять відомостей вчинення позивачем порушень вимог п. 8.5.1 та п. 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху України, а саме: перетину вузької суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху України, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови інспектором поліції.

В порушення вимог ч. 2 ст.77 КАС України, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, не навів доводів та не надав переконливих доказів правомірності прийнятого ним рішення. А надані суду відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудного відеореєстратора відповідача не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Зазначений висновок суду базується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові ВС/КАС від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а(2-а/216/33/17).

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення та правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП не доведено належними та допустимими доказами, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Натомість, суд констатує, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач ОСОБА_2 діяла у межах повноважень наданих ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», КУпАП та наказу МВС України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (з наступними змінами), тому твердження позивача, що відповідач розглянув справу незаконно, чим порушив права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовуються відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудного відеореєстратора відповідача, дослідженими у судовому засіданні.

Суд вважає, що задоволення вимог позивача про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення повністю захищають його права, тому визнання дій інспектора поліції Богзи Я.Ю. незаконними, є недоцільним.

Відповідно до ст.288 ч.4 КУпАП позивач є звільненим від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2, 6-15, 241-246, 255, 286, 297, 371, п.10 Перехідних положень КАС України суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського батальйону управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП Богзи Яни Юріївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК №1666882 від 25 жовтня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1666882 від 25 жовтня 2019, винесену поліцейським батальйону управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП Богзою Яною Юріївною відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

В задоволені решти позовних вимог відмовити

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. А. Данилевський