Справа № 174/29/20
Суддя: Ілюшик І. А.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 174/29/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Волинець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вільногірську Дніпропетровської області, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Баранця Вадима Володимировича про скасування постанови суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Баранця В.В. про скасування постанови суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначає, що 08.01.2020 року, близько 13 годин, керуючи автомобілем Fiat Doblo, д. р. н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Магістральній с. Миколаївка, Дніпровського району, Дніпропетровської області та був зупинений сержантом ОСОБА_2 для перевірки належних документів на транспортний засіб, після чого було винесено постанову серії ДП018 №766541 від 08.01.2020р. про вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП, якою притягнуто його до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Причиною притягнення його до адміністративної відповідальності стало, на думку відповідача, порушення ним вимог п. 31.3б ПДР України, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Просить прийняти до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

Відповідно до ДСТУ 3649-97 транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми належать лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

Згідно Закону «Про митний тариф», за кодом 8703 класифікуються автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, включаючи вантажно-пасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі.

Таким чином, автомобілі типу «Вантажо-пасажирські-В» з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для перевезення пасажирів та їхнього багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки, є не вантажними автомобілями, а легковими. А тому, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку).

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, взагалі не відповідає інструкції, що і слугувало підставою для звернення саме з таким позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підставах викладених у позовній заяві.

Відповідач також не з`явився до суду, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 3 ст. 205 КАС України.

У зв`язку з неявкою учасників справи, згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст. 33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч.1 ст. 283 КУпАП).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 08.01.2020 року серія ДП018 №766541 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., що підтверджується копією постанови.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 08.01.2020 року о 13.00 год., водій керував автомобілем, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3б ПДР України.

Відповідно до 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 31.3 Б ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 обов`язковому технічному контролю підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Fiat Doblo, д. р. н. НОМЕР_1 є вантажно-пасажирський В,повна маса автомобіля становить 1830 кг.

Як зазначає позивач, він використовує автомобіль Fiat Doblo, д. р. н. НОМЕР_1 виключно для особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю. Натомість доказів про спростування таких тверджень відповідачем до суду надано не було.

В постанові КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 р. № 1306 із змінами та доповненнями зазначено, що вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Визначення поняття вантажно-пасажирський автомобіль вказаний нормативний акт не містить.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів визначено у статті 35 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII. Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ із змінами та доповненнями, при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральник, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Як вже зазначалось, згідно свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля Fiat Doblo, д. р. н. НОМЕР_1 2009 року випуск, вказано тип автомобіля «вантажно-пасажирський-В». Виходячи з того, що вантажний автомобіль згідно діючого законодавства за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів, а саме легковий автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки, тому суд доходить висновку про те, що належний позивачу транспортний засіб слід віднести до категорії легкових автомобілів, а тому не підлягає на теперішній час обов`язковому технічному контролю як вантажний автомобіль.

Віднесення транспортного засобу до категорії «В» пов`язано з величиною дозволеної максимальної маси автомобіля та кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, і не відносить транспортний засіб до легкових чи вантажних, що врегульовано вищевказаним положенням статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт».

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3, 8 Конституції України, ст. 8 КАС України).

Зі змісту частини 3 ст. 62 Конституції Українив бачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом із цим в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАСУ). Та суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчинені та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші. Судом з урахуванням встановленого законом строку розгляду такої категорії справ забезпечено можливість сторонам своєчасно подати належні та допустимі докази по справі, повідомлено про день, час та місце судового розгляду, однак відповідач своїм правом не скористався, доказів суду не подав.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, не надано будь-яких доказів, які б підтвердили, що у позивач допустив порушення ПДР.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Щодо заперечень позивача щодо порушень при складанні постанови, то слід зазначити, що пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 3 с. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. При цьому, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки, суд встановив відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тому відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП суд закриває провадження у справі.

Отже, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та закриття провадження у справі - задовольнити.

Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог про визнання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправною, то в цій частині суд вважає за можливе відмовити у задоволенні заявлених вимог, так як ст. 286 КАС України не передбаченого такого способу захисту порушених прав.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України , суд ,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області

сержанта поліції Баранця Вадима Володимировича про скасування постанови суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП018 №766541 від 08.01.2020 р., винесену поліцейського 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Баранця Вадима Володимировича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через суду через суд першої інстанції.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик