Справа № 120/4274/19-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

05 лютого 2020 р. Справа № 120/4274/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі Замостянський ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, відповідач) із адміністративним позовом про:

- визнання неправомірними дій щодо винесення 18.10.2019 р. постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60350322;

- скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60350322 від 18.10.2019 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в жовтні 2019 р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису №10277 виданого 04.10.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича. Однак, із таким відкриттям та самою постановою позивач не погоджується вказуючи, що у виконавчому документі зазначена адреса її місця проживання АДРЕСА_1 , а отже відповідачем, в порушення вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті постанови про відкриття ВП №60350322 від 18.10.2019 р. порушено правило підвідомчості.

Окремо вказано, що спірна постанова отримана 04.12.2019 р., а отже строк на оскарження не пропущено.

Ухвалою від 08.01.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

Від відповідача письмової позиції щодо заявлених позовних вимог не надходило, хоча ухвала про відкриття провадження отримана 10.01.2020 р. , про що свідчить розписка.

20.01.20 р. ухвалою суду витребувано додаткові докази у відповідача та зобов`язано надати до суду до 25.01.20 р.

29.01.20 р. рішенням суду повторно витребувано докази.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

18 жовтня 2019 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федорченко А.В. відкрито виконавче провадження №60350322 щодо виконання виконавчого напису №10277 виданого 04.10.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про стягнення з ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованості в сумі 94 320, 58 грн. на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами».

Не погоджуючись з такими діями щодо відкриття виконавчого провадження та постановою суб`єкта владних повноважень позивач звернулась із цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-19) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 3 частини першої статі 3 Закону № 1404-19, примусовому виконанню підлягають виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 5 Закону № 1404-19 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Положеннями статті 4 Закону № 1404-19 визначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю..

При цьому частиною першою статті 24 Закону № 1404-19 визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Положеннями статті 26 Закону № 1404-19 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, серед іншого, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Із процитованих норм видно, що виконавчий документ підлягає поверненню у разі якщо він пред`явлений не за місцем виконання або не за підвідомчість. В свою чергу, місцем вчинення виконавчих дій є місце проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

При цьому, суд вважає за необхідним при вирішенні даного спору акцентувати увагу на наступному.

Так в статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наведено наступні визначення:

· місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

· місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

· довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

· документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

· документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наведено порядок реєстрації місця проживання, зокрема, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Із процитованих норм випливає, що місце проживання/перебування особи має бути зареєстровано, та факт проживання чи перебування особи у відповідному місці, підтверджується паспортом громадянина України, тимчасовим посвідченням громадянина України, посвідкою на постійне проживання, посвідкою на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення мособи, якій надано тимчасовий захист/довідкою.

Разом з тим, як видно із матеріалів виконавчого провадження в них відсутні докази, які б підтверджували факт реєстрації місця проживання чи перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , у виконавчому написі № НОМЕР_1 , виданого 04.10.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., зазначена адреса її місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Окрім того, згідно довідки ТОВ "Норія Грейн" №09/12 від 9.12.2019 р. , ОСОБА_1 працює на товаристві з 18 квітня 2019 р. по даний час. Адреса місця роботи : АДРЕСА_3 .

В свою чергу, в особовій картці працівника ( ОСОБА_1 ) вказано фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Вказана в оскаржуваній постанові адреса місця проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) не підтверджена жодним доказом.

А отже, суд доходить висновку, що державним виконавцем прийнято до виконання виконавчий напис №10277, виданий 04.10.2019 р. та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в порушення статті 24 Закону № 1404-19. Відтак, оскаржувана постанова є протиправною.

Окремо суд акцентує увагу, що відповідачем не надано відзиву щодо заявлених позовних вимог із підтверджуючими документами, які спростовують доводи позивача.

Згідно частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Як видно із матеріалів справи, ухвалою від 08.01.2020 р. відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу 2 денний термін на надання відзиву із наданням належним чином завірених копій матеріалів виконавчого провадження.

Дана ухвала отримана відповідачем 10.01.20 р., що підтверджується розпискою, відтак кінцевий термін подання відзиву із урахуванням вихідних днів (11.01, 12.01 субота, неділя) збіг 14.01.2020 р. Однак, ані станом на 14.01.2020 р. ані станом на 5.02.2019 р. такого відзиву не надійшло, що кваліфікується судом, як визнання позову.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності та беручи до уваги визнання позову, суд доходить висновку, що постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, оцінюючи вимоги щодо визнання неправомірним дій щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, суд вказує наступне.

Як вже зазначалось вище, саме орган державної виконавчої служби за наслідком подання виконавчого документу до виконання приймає відповідне рішення (про повернення виконавчого документу або про відкриття виконавчого провадження), яке може бути оскаржено.

Отже, оцінка дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження досліджується в межах прийняття рішення і саме через такий спосіб захисту як скасування рішення суб`єкта владних повноважень, права позивача будуть відновлені. У той час, коли самі по собі дії щодо відкриття виконавчого провадження не порушують права, свободи та інтереси позивача, адже не мають юридичного наслідку, а відтак, не створюють підстав для їх захисту. А отже, адміністративний позов у досліджуваній частині задоволеню не підлягає.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та надані позивачем, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню судові витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 768, 40 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області пропорційно задоволеним вимогам в сумі 384,20 грн. (1/2 немайнової вимоги).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про відкриття виконавчого провадження ВП №60350322 від 18.10.2019 р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код за ДРФО - НОМЕР_2 ) 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Соборна, 15, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код за ДРФО - НОМЕР_2 ).
Відповідач: Замостянський відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Соборна, 15, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення сформовано: 05.02.20 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна