Справа № 560/3750/19
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3750/19
РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Наголюк О.Л., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Чорної А.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати Постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/233 від 29 жовтня 2019 року, згідно якої на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору в сумі 1921 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 жовтня 2019 року ОСОБА_2 першим заступником начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування від 09 жовтня 2019 року № ХМ2325/1265/АВ виніс Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 22/233, якою вирішив накласти на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 гривень.

Зазначає, що посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області під час здійснення відвідування магазину "Смайлик" за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , на момент відвідування за прилавком магазину знаходилась одна особа, яка реалізовувала товар і отримувала за нього грошові кошти, а саме ОСОБА_3 , яка є стажером продавця у ФОП ОСОБА_1 без укладення договору з 08 вересня 2019 року.

Позивач вважаю постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 22/233 від 29 жовтня 2019 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

06 грудня 2019 року представником Управління Держпраці у Хмельницькій області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що посадовими особами Управління Держпраці вірно встановлено фактичні обставини справи при накладенні фінансової санкції на ФОП ОСОБА_1 , а матеріалами інспекційного відвідування підтверджується порушення суб`єктом господарювання вимог ст. 24 КЗпП України.

Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 28 січня 2020 року, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідач заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, вказувала на правомірність дій відповідача та просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, здійснивши допит свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив наступне.

Суд встановив, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних підприємців Павлишин ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем. Зареєстрований з 13 жовтня 2000 Шепетівською районною державною адміністрацією, про що внесений запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 0001691 від 14 грудня 2005 року, основним видом господарської діяльності: Код КВЕД 47.11 - Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У період з 01 жовтня 2019 року по 09 жовтня 2019 року посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області проведено інспекційне відвідування магазину "Смайлик" за адресою: вул. Полубоярова, 1, м. Шепетівка, Хмельницької області, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ХМ2325/1265/АВ від 09 жовтня 2019 року.

Відповідно до висновків вказаного Акту інспекційного відвідування, встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 , відповідно до наданих пояснень працівника, встановлено, що трудові відносини із ОСОБА_3 в період з 08 вересня 2019 року по 01 жовтня 2019 року та станом на день завершення інспекційного відвідування 09 жовтня 2019 року належним чином не оформлені. Трудовий договір між ФОП ОСОБА_1 у письмовій формі із вищевказаним найманим працівником відповідно до вимог першої ст. 24 КЗпП України з 08 вересня 2019 року не укладений, та у відповідності до вимог частини третьої статті 24 КЗпП України не здійснено повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" до моменту його допуску до роботи.

При цьому, 01 жовтня 2019 року ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Хмельницькій області було надано письмове пояснення в яких зазначила, що стажується у ФОП ОСОБА_1 без укладення трудового договору, так як попередній договір колишній підприємець відмовляється розірвати.

В результаті розгляду матеріалів перевірки, Управління Держпраці у Хмельницькій області винесло постанову №22/333 від 29 жовтня 2019 року про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125190,00 грн.

Не погоджуючись із спірною постановою, позивач звернувся до суду про визнання її протиправною та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У відповідності до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, наведеними нормами регламентуються та встановлюються випадки обов`язкового укладення трудового договору між роботодавцем та працівником у разі прийняття особи саме на роботу або її допуску до роботи, тобто виконання трудових функцій.

Натомість, відповідно до фактичних обставин справи ОСОБА_3 , у період з 08 вересня 2019 року проходила стажування у ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується її власним письмовим поясненням та поясненнями позивача.

Крім цього, у судовому засіданні суд провів допит свідків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка відповідно до трудового договору від 01 жовтня 2018 року є найманим працівником у ФОП ОСОБА_1 , вказані особи підтвердили, що дійсно 01 жовтня 2019 року та 09 жовтня 2019 року коли інспектори заходили у магазин "Смайлик", там перебувала ОСОБА_3 , яка час від часу приходила та ознайомлювалась із умовами майбутньої роботи та робочим процесом.

Свідки також вказували на те, що жодних обов`язків продавця по реалізації товарів покупцям ОСОБА_3 не здійснювала. У вказаний час в обох випадках у магазині перебував і здійснював обов`язки продавця працівник - ОСОБА_5 , з якою у позивача укладено трудовий договір.

Як пояснив позивач, у нього із ОСОБА_3 існувала домовленість про те, що в майбутньому за результатами стажування буде укладено трудовий договір, що дасть можливість ОСОБА_3 приступити до своїх безпосередніх трудових обов`язків, що і було здійснено 10 жовтня 2019 року, як свідчать матеріали справи.

Суд, також здійснив допит у якості свідка, посадової особи Управління Держпраці у Хмельницькій області, що проводив захід контролю ОСОБА_6 , який зазначив, що під час інспекційного відвідування ОСОБА_3 здійснила продаж товару у магазині "Смайлик", однак на запитання суду, який саме товар було реалізовано ОСОБА_3 відповісти не зміг, зазначив, що цього не пам`ятає.

У ході судового розгляду, судом також було здійснено перегляд відеозапису з проведення інспекційного відвідування у магазині "Смайлик" ФОП ОСОБА_1 , проте досліджуючи вказаний відеоматеріал суд не встановив зафіксованого факту здіснення реалізації ОСОБА_3 будь якого товару у магазині, що на думку суду не підтверджує доводи представника відповідача та свідчення ОСОБА_6 щодо наявності факту реалізації товару та використання найманої праці ОСОБА_3 без оформлення трудового договору.

Водночас, враховуючи встановленні обставини, суд приходить до висновку, що доводи ФОП ОСОБА_1 стосовно того, що ОСОБА_3 стажується в магазині "Смайлик" та час від часу приходила ознайомлюватися з з умовами та специфікою роботи.

Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України "Про освіту", стажування це набуття особою практичного досвіду виконання завдань та обов`язків у певній професійній діяльності або галузі знань.

Згідно з п. 1.5 розділу І "Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних", затвердженого 31 травня 2013 року наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України №318/655, стажування це підвищення кваліфікації безробітного з метою набуття практичних умінь і навичок для виконання професійних обов`язків за професією або на посаді, на яку претендує безробітний у роботодавця.

Статтею 8 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що кожен має право на професійне навчання, яке реалізується шляхом первинної професійної підготовки, перепідготовки, спеціалізації і підвищення кваліфікації, стажування у професійно-технічних, вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти, безпосередньо на робочих місцях на виробництві чи у сфері послуг з метою здобуття особою відповідної кваліфікації або приведення її рівня у відповідність із вимогами сучасного виробництва та сфери послуг.

Враховуючи викладене, метою стажування є набуття особою практичного досвіду, навичок та вмінь.

Частиною 1 статті 26 КЗпП України визначено, що при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

Отже, випробування, на відміну від стажування, під час якого особа набуває практичний досвід для виконання професійних обов`язків, передбачає безпосередню реалізацію такого досвіду та перевірку професійних навичок на відповідність дорученій роботі. Відтак, стажування не є різновидом випробування та ч. 1 ст. 26 КЗпП України не покладає на роботодавця обов`язок укласти трудовий договір з працівником у разі проходження останнім стажування.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не було допущено порушень приписів ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України, тому і підстави для застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені та зазначені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що у ході судового розгляду відповідачем не надано суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 працювала у ФОП ОСОБА_1 та виконувала будь-яку роботу, підлягала внутрішньому трудовому розпорядку та отримувала за виконану роботу заробітну плату, що б свідчило про наявність між ними трудових відносин, а сам по собі акт інспекційного відвідування не може визнаватися судом безумовним доказом вчинення позивачем порушення трудового законодавства, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 слід задоволити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області №22/233 від 29 жовтня 2019 року "Про накладення штрафу уповноваженими особами".

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 лютого 2020 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління Держпраці у Хмельницькій області (вул. Камянецька, 74, Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 39793137)

Головуючий суддя П.І. Салюк