Справа № 2а-4352/11/1370
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 2а-4352/11/1370 пров. № 857/14066/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року (головуючого судді Гулика А.Г. ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львів о 15 год. 49 хв. повний текст рішення складено 28.11.2019) у справі №2а-4352/11/1370 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів,-

ВСТАНОВИВ:

Стрийська об`єднана ДПІ (правонаступник - Головне управління ДФС у Львівській області) 13.04.2011 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути податок з власників транспортних засобів в сумі 25000 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Кісіль Р.М. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю.

Позивач звернувся до апеляційного суду із заявою від 29.01.2020, що перебуває за межами Львівської області та не може бути присутнім у судовому засіданні, яке відбудеться 29.01.2020, що на думку колегії судді не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником транспортного засобу марки FIAT Ducato, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до статті 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ, є об`єктами оподаткування.

ОСОБА_1 здійснив першу реєстрацію транспортного засобу марки FIAT Ducato, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується листом Львівського ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області від 31.08.2010 року № 9/2074.

Згідно з розрахунком суми податку з власників транспортних засобів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, що підлягає сплаті відповідачем, становить 25000,00 грн.

Виходячи з того, що за відповідачем рахується заборгованість по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 вказаного Закону є об`єктами оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 5 вказаного Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Частиною 4 статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» встановлено, що фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно з частиною 6 статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Відповідно до абз. 12 пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 1388), реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з абз. 1 пункту 8 Порядку № 1388 реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Виходячи з наведеного можна дійти до висновку, що: платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є, зокрема, фізичні особи, які здійснюють першу їх реєстрацію; передумовою першої реєстрації транспортних засобів закон визначає пред`явлення особами, які здійснюють першу реєстрацію, органам, які здійснюють таку реєстрацію, заяви про реєстрацію транспортного засобу та платіжних документів про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки; у разі відсутності відомостей про сплату податків (зборів), передбачених законодавством перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним щорічним оглядом транспортних засобів, органи ДАІ відмовляють у реєстрації/перереєстрації транспортного засобу.

Таким чином, дотримання платником податку вимог Порядку № 1388 під час реєстрації/перереєстрації транспортного засобу виключає його відповідальність за відсутність сплати податку з власників транспортних засобів, оскільки проведення реєстрації /перереєстрації транспортних засобів підрозділами Державтоінспекції МВС без попередньої сплати податку не може бути здійснено.

Суд встановив, відповідач здійснив першу реєстрацію транспортного засобу марки FIAT Ducato, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується листом Львівського ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області від 31.08.2010 № 9/2074, та в матеріалах справи наявна копія постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.05.2013 у справі № 2а-7028/11/1370 за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 №8792/13/876 про визнання незаконними дій, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

З додаткового пояснення до апеляційної скарги від 26.11.2015 вбачається, що ОСОБА_1 особисто здійснив першу реєстрацію транспортного засобу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач у 2010 році здійснив державну реєстрацію автомобіля марки FIAT Ducato, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Доказів, які б це спростовували суду не надано.

Відсутність надходження від відповідача коштів з податку власників транспортних засобів та механізмів в сумі 25000,00 грн. до місцевого бюджету Стрийського району Львівської області, підтверджується довідками ДПІ у Стрийському районі Львівської області від 21.12.2010 № 23606/13/17-1 та від 31.08.2010 № 9/2074.

Відповідно до довідки фінансового управління Стрийської міської ради від 20.12.2010 № 02-02/294 фактичних надходжень податку з власників транспортних засобів за період з 15.02.2010 по 28.02.2010 від відповідача до місцевого бюджету не надходило.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що відповідач не сплатив податку власників транспортних засобів та механізмів в сумі 25000,00 грн. до місцевого бюджету Стрийського району Львівської області.

На виконання вказівок Верховного Суду, викладених в постанові від 05.03.2019, щодо дослідження результатів досудового слідства у кримінальній справі № 181-0311, судом зазначено.

14.11.2019 представник позивача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи листа ГУ ДПС у Львівській області від 10.10.2019 № 678 та листа Львівської місцевої прокуратури № 2 від 28.10.2019 № 14.35.05/10-646 про надання інформації щодо стану досудового розслідування у кримінальній справі № 181-0311.

У листі Львівської місцевої прокуратури № 2 від 28.10.2019 № 14.35.05/10-646 зазначено, що 31.05.2013 прокуратурою Залізничного району м. Львова у слідче відділення Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області скеровано кримінальну справу № 181-0311, яка надійшла з прокуратури Львівської області, відомості про яку 31.05.2013 внесено до ЄДРД за № 0001674. Вказана кримінальна справа порушена за фактом використання невстановленими особами підроблених документів, та виділена з кримінальної справи № 181-0311, порушеної за фактом зловживання службовим становищем. Кримінальна справа № 181-0311 направлена до суду з обвинувальним актом. За фактом того, що протягом 2008-2010 років невстановлені особи здійснювали первинну реєстрацію транспортних засобів у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, використовуючи їхні паспортні дані та довіреності, 06.05.2014 внесено відомості до ЄДРД за № 0001375 за фактом вчинення шахрайства, та 07.05.2014 об`єднано з кримінальним провадженням №0001639. 05.08.2013 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001674 від 31.05.2013 об`єднані з матеріалами досудового розслідування № 0001639 від 28.05.2013. В кримінальному провадженні №0001639 від 28.05.2013 триває досудове розслідування.

Також у листі вказано, що ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні в ході досудового розслідування потерпілим не визнавався.

На виконання вказівок Верховного Суду, викладених в постанові від 05.03.2019, щодо дотримання позивачем процедури стягнення податкового боргу, судом зазначено.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов`язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов`язкові платежі), пеню та штрафні санкції, податкове зобов`язання - це зобов`язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені вказаним Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання (пункт 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»).

Статтею 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» регламентовано порядок узгодження сум податкових зобов`язань, оскарження рішень контролюючих органів та визначення податкового боргу, які, зокрема, зводяться до того, що нарахування контролюючим органом податкового зобов`язання відбувається шляхом направлення платнику податкового повідомлення та його подальшого узгодження або оскарження.

Аналіз положень наведених норм свідчить про законодавчо визначений порядок узгодження сум податкового зобов`язання контролюючим органом, як суб`єктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень. В межах спірних правовідносин контролюючим органом відповідного рішення не приймалось, що виключає визнання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів податковим боргом, та як наслідок, звернення позивача до суду за його стягненням, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу податкового повідомлення.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №2а-6598/11/1370 та від 08.02.2019 у справі № 2а-1383/11/1370, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення податку з власників транспортних засобів з порушенням процедури погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, а тому у ОСОБА_1 не виник обов`язок щодо сплати податку з власників транспортних засобів, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №2а-4352/11/1370 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 03.02.2020