Справа № 160/594/19
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2020 року

Київ

справа №160/594/19

адміністративне провадження №К/9901/3386/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №160/594/19 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Дніпроазот» до Державної фіскальної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс великих платників податків ДФС, Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», про визнання дій протиправними, визнання розрахунків коригування прийнятими та зареєстрованими,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Дніпроазот» звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс великих платників податків ДФС, Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», в якому просило визнати протиправними дії відповідача, які виразились у неприйнятті для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з «Квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних» розрахунків коригування кількісних і якісних показників до податкових накладних, які складені постачальником - Акціонерним товариством «Дніпроазот» та подані для реєстрації покупцем за договором «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА»; визнати прийнятими та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, які складені постачальником - Акціонерним товариством «Дніпроазот» та подані для реєстрації покупцем за договором «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», протягом операційного дня, коли вони були подані покупцем для реєстрації.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.12.2019 визнавши неповажними причини пропуску заявником строку на апеляційне оскарження відмовив Офісу великих платників податків ДФС у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №160/594/19.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Офіс великих платників податків ДФС 27.01.2020 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, податковий орган вказує на безпідставність прийняття судом апеляційної інстанції рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, зважаючи на відсутність законних підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження. Орган фіскальної служби вважає, що своєчасне подання апеляційної скарги при первинному зверненні до суду є безумовною підставною для поновлення пропущеного строку вдруге поданої апеляційної скарги та відкриття провадження у справі. На переконання скаржника, відсутність на рахунку податкового органу належної кількості бюджетних асигнувань необхідних для сплати судового збору є обставиною, яка не залежать від волі останнього, та є підставою для визнання поважними причину пропуску строку на апеляційне оскарження. На думку Офісу великих платників податків ДФС , порушення порядку здійснення процесуальної дії апеляційного оскарження не повинно впливати на надане особі Конституцією України право доступу до правосуддя, за умови усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для її повернення скаржнику.

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС, судом з`ясовано наступні обставини.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд 20.02.2019 постановив рішення про часткове задоволення позовних вимог. Повний текст рішення суду складений 01.03.2019.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Офіс великих платників податків ДФС оскаржив його у апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.04.2019 вказану апеляційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам пункту 8 частини другої, пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України. Цією ж ухвалою визначено строк, терміном у десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом якого особа має право усунути виявлені недоліки апеляційної скарги та надати суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законом розмірі та надати апеляційну скаргу із зазначенням дати отримання копії повного судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

На виконання вимог вказаної ухвали скаржник звернувся до суду з клопотанням про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги, яке обґрунтовано необхідністю додаткового часу для оплати судового збору. Крім того, до клопотання додано апеляційну скаргу із зазначенням у ній дати отримання копії повного судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28.05.2019 відмовив Офісу великих платників податків ДФС у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги з огляду на його необґрунтованість, а апеляційну скаргу, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, повернув скаржнику у зв`язку з невиконанням останнім вимог ухвали від 26.04.2019, які стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, зокрема в частині надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Повторно, 25.10.2019, тобто з пропуском встановленого КАС України процесуального стоку на апеляційне оскарження, Офіс великих платників податків ДФС звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2019. Одночасно до апеляційної скарги скаржником було долучено документ про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 апеляційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 298 КАС України, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана з пропуском, визначеного статтею 295 КАС України, строку на апеляційне оскарження, а наведені особою у клопотанні про поновлення такого строку підстави визнані судом неповажними. Цією ж ухвалою заявнику визначено строк на усунення виявлених судом недоліків, терміном у десять днів з дня вручення копії даної ухвали, протягом якого особа має право надати суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних підстав такого пропуску, якщо такі є.

Суд апеляційної інстанції керувався тим, що скаржник, у клопотанні про поновлення пропущеного строку, не навів поважних причин його пропуску, які могли б бути визнані судом поважними. Зокрема, суд зазначив, що посилання податкового органу на обмежене фінансування, що унеможливило своєчасну сплату судового збору при поданні апеляційної скарги вперше та призвело до її повернення заявнику, не може бути поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки повторне подання апеляційної скарги можливе лише в межах строку на апеляційне оскарження судового рішення. Також суд звернув увагу, що обставини пов`язані з фінансуванням податкового органу не надають такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

На виконання вимог ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 про залишення апеляційної скарги без руху, на адресу суду надійшло клопотання Офісу великих платників податків ДФС про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому податковий орган зазначив причини пропуску процесуального строку аналогічні тим, які було вказані ним при поданні апеляційної скарги та які судом було визнано неповажними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження податковим органом не наведено.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.12.2019 визнав наведені Офісом великих платників податків ДФС підстави пропуску строку апеляційного оскарження неповажними, у зв`язку з чим відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження (пункт 4 частини перша статті 299 КАС України).

Враховуючи наведене, за результатами оцінки зазначених, у надісланій на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстав, суд може визнати їх поважними та відкрити апеляційне провадження або визнати такі підстави неповажними, у зв`язку з чим відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 06.11.2019 надавав Офісу великих платників податків ДФС достатній строк для усунення недоліків вдруге поданої апеляційної скарги щодо надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших причин поважності підстав пропуску такого строку. Наведені податковим органом у клопотанні, надісланому на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, підстави пропуску строку апеляційного оскарження судом визнано неповажними, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження було відмовлено, що відповідає правильному застосуванню КАС України.

Зокрема, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд звернув увагу, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважними підставами при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Також, суд умотивовано зазначив, що на момент подачі повторної апеляційної скарги оскаржуване рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим заявник апеляційної скарги мав навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

Втім, зазначені судом вимоги заявником апеляційної скарги виконано не було.

Також суд окремо наголосив, що інших поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження у поданому Офісом великих платників податків ДФС клопотанні не наведено.

Доводи касаційної скарги щодо встановлення судом апеляційної інстанції неправомірних обмежень у реалізації податковим органом права на апеляційне оскарження судового рішення не спростовують вищенаведених висновків про очевидне правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Третій апеляційний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені апелянтом у заявленому клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження жодним чином не обґрунтовують поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження у даній справі, що свідчить про наявність умотивованих підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №160/594/19.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 333 КАС України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №160/594/19 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Дніпроазот» до Державної фіскальної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс великих платників податків ДФС, Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», про визнання дій протиправними, визнання розрахунків коригування прийнятими та зареєстрованими.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

............................

І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду