Справа № 160/10151/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до положень пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, визначаючи позивачу оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням грошове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку ГФС у Дніпропетровській області повинно було діяти відповідно до положень ПК України та іншого законодавства, в тому числі в частині визначення розміру орендної плати. Однак, в даному випадку цього дотримано не було, внаслідок чого замість грошового зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку в сумі 7 944,77 грн. (тобто розмір орендної плати в сумі 15 889,53 грн., який визначений в додатковій угоді від 25.01.2013р. до договору оренди, розділений порівну на двох орендарів земельної ділянки), було визначено грошове зобов`язання в сумі 83 529,66 грн., що на 75 584,89 грн. більше ніж встановлено договором оренди та законодавством. Зважаючи на викладене, неправомірним є оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем в частині нарахування позивачу грошового (податкового) зобов`язання в сумі 75 584,89 грн., що й слугувало підставою звернення до суду з позовом.
19.11.2019 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач посилається на те, що як вбачається із Переліку громадян орендарів (фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців), з якими укладено договори оренди земельних ділянок на території Синельниківської міської ради станом на 15.04.2019р., який викладений в додатку до вказаного листа виконавчого комітету Синельниківської міської ради та копія якого додана ГУ ДФС у Дніпропетровській області до відзиву, в рядку 117 зазначено орендарів громадянку ОСОБА_1 та громадянку ОСОБА_2 , а в графі "Примітки" до вказаного рядка зазначено "додаткова угода направлена поштою 29.03.2019, в НГО коефіцієнт Кф 3,0, можливе зменшення". Зміст вказаної примітки свідчить про те, що: станом на день складення вказаного Переліку, тобто на 15.04.2019р., додаткова угода до Договору оренди про збільшення орендної плати не була укладена, а лише направлена поштою; у виконавчого комітету Синельниківської міської ради існують сумніви щодо правомірності застосування при визначенні нормативної-грошової оцінки коефіцієнту Кф (коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки) у розмірі 3,0. ДФС в Дніпропетровській області, додало не копію додаткової угоди до Договору, а копію проекту такої додаткової угоди, яка не містить ні дати укладення, ні підписів жодної із сторін. Отже, така додаткова угода до Договору не можу вважатись укладеною, оскільки відповідно до ч. 1 ст.654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Частиною 2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст.640 унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. А частиною 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач стверджує, що не приймала пропозицію Синельниківської міської ради про внесення змін до Договору оренди в частині збільшення розміру орендної плати за 2019р. та не підписувала додаткову угоду до Договору, копія проекту якої надана ГУ ДФС у Дніпропетровській області, тому вказана додаткова угода є неукладеною та не може застосовуватись для розрахунку орендної плати за землю за 2019р. Більш того, позивач не отримувала від Синельниківської міської ради проекту вказаної додаткової угоди, а додані ГУ ДФС у Дніпропетровській області до відзиву на позов копії поштової квитанції та опису вкладення до листа не є доказом отримання останньої вказаного листа, оскільки до них не додано копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом позивача про отримання вказаного поштового відправлення. Як зазначено позивачем у позові та підтверджено копією додаткової угоди від 25.01.2013р. та копією витягу з Державного реєстру від 01.11.2013р., які містяться в матеріалах справи, на даний час проведено державну реєстрацію змін до Договору, якими орендна плата встановлена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка встановлена у розмірі 529 651,00 грн. Більше жодні зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо змін Договору не вносились. Наведене свідчить про те, що Синельниківська міська рада розуміє відсутність у неї права на внесення змін в укладені договори оренди землі в односторонньому порядку.
У період з 09.12.2019 року по 10.12.2019 року, та 16.12.2019 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній відпустці.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між орендодавцем - Синельниківською міською радою (далі - Орендодавець) і орендарями - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - Орендарі) укладено договір оренди земельної ділянки №1 від 06.01.2012р.
Відповідно до умов п.1 вказаного Договору оренди, Орендодавець на підставі рішення Синельниківської міської ради від 16.12.2011р. №257-16/VІ передав, а Орендарі прийняли в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на АДРЕСА_1 для комерційного використання -обслуговування торгівельно-промислового комплексу, за рахунок земель закладів комунального обслуговування Синельниківської міської ради.
В п. 3 Договору оренди вказано, що на час обстеження на земельній ділянці розташоване нерухоме майно (нежитлова будівля котельні), яка належить ОСОБА_2 та Позивачу.
В п.5 Договору оренди визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 544 322,40 грн.
В п.8 Договору оренди встановлено, що Договір укладено на 49 років.
А в п.9 Договору оренди зазначається, що орендна плата складає 27 216,12 грн. за рік, що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.12.2012р., який відповідно до абз.5 п.47 Договору оренди є його невід`ємною частиною, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 544 322,40 грн., при цьому для її визначення застосовано коефіцієнт Кф (коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки) у розмірі 2,5, що відповідає комерційному використанню.
В той же час, рішенням Синельниківської міської ради від 20.06.2012р. №371-22/У вирішено внести зміни до рішення міської ради від 16.12.2011р. №257-16Л/І «Про надання земельної ділянки в оренду громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », що знаходиться на АДРЕСА_1 , в частині зміни функціонального використання земельної ділянки, змінивши словосполучення з «комерційного використання» на «виробниче використання» на підставі містобудівної документації.
На підставі вище наведеного рішення Синельниковської міської ради 25.01.2013р. між Орендодавцем та Орендарями укладено Додаткову угоду до Договору оренди, якою:
- п.5 Договору оренди викладено в новій редакції - встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 529 651,00 грн.;
- п.9 Договору оренди викладено в новій редакції - встановлено, що орендна плата складає 15 889,53 грн. за рік, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.01.2013р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 529 651,00 грн., при цьому для її визначення застосовано коефіцієнт Кф (коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки) у розмірі 1,2, що відповідає виробничому використанню.
Вищевказана Додаткова угода до Договору оренди зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 01.11.2013р. індексний номер 12072594.
Як було установлено судом під час розгляду справи, більш між Орендодавцем та Орендарями не укладались жодні додаткові угоди до Договору оренди, в тому числі щодо зміни функціонального використання земельної ділянки, розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки або ставки орендної плати.
У відповідь на вказаний запит від відповідача надійшов лист від 02.09.2019р. №04-36-53-84, в якому зазначено, що нарахування орендної плати здійснено контролюючим органом на підставі листа №01-15/1513 від 19.04.2019р., отриманого від виконавчого комітету Синельниківської міської ради, та згідно п.286.2 ст.286 ПК України.
Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч.1 ст.124 Земельного кодексу України).
Згідно з вимогами пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Розмір та умови внесення орендної плати відповідно до пункту 288.4 ст. 288ПК України встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Податковий кодекс України у пункті 288.5 статті 288 ПК України визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.
Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю -податковий період, порядок обчислення орендної плати, строку сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлюється статтями 285-287 ПК України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель (п. 289.2 ст. 289 ПК України). Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Суд зазначає, що нормами Податкового кодексу України не передбачено проведення індексації орендної плати, натомість індексації підлягає нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі - Закон № 161-XIV) встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 6 Закону № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 14 Закону № 161-XIV).
Згідно з вимогами ст. 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 15 Закону № 161-XIV визначено істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Окрім того, статтею 21 Закону № 161-XIV визначено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Отже, законодавством України чітко визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, Податковий кодекс України регулює лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно.
Частиною 1 статті 23 Закону № 161-XIV визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Статтею 14 Закону № 161-XIV визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Відповідно до вимог ст. 654 Цивільного кодексу України (який є загальним нормативно-правовим актом, що регулює зобов`язальні правовідносини) визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Судом встановлено, що в пункті 33 Договору № 1 оренди земельної ділянки від 06.01.2012 року, який укладений між Синельниківською міською радою, позивачем та ОСОБА_2 сторони погодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.
Отже, суд погоджується з доводами позивача, що в п. 33 Договору оренди сторони погодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Тобто одностороння зміна умов договору не допускається.
Суд зазначає, що договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов`язковість його виконання сторонами тощо. Суб`єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства.
Отже, податковий орган, який не є суб`єктом цивільно-правових відносин у цій справі, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення фактично змінив умови договору в частині визначення збільшення розміру орендної плати, що в свою чергу є порушенням норм матеріального права та умов договору.
З урахуванням вище зазначеного, суд зазначає, що зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати, а відтак і відповідного донарахування податковим органом суми податкового зобов`язання з орендної плати за 2019 р. за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, як і доказів правомірності здійснення нарахування розміру орендної плати.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.
Наведене свідчить, що право позивача порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник