Справа № 298/1613/19
Суддя: Лютянська М. С.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/1613/19
Номер провадження 2-а/298/7/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Лютянської М.С.

при секретарі судового засідання Брітовій Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 УПП в 310 ДПП л-нт поліції Данила Івана Івановича про визнання неправомірними дії, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до інспектора взводу №1 роти №1 УПП в 310 ДПП л-нт поліції Данила Івана Івановича про визнання неправомірними дії, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, та закриття провадження у справі. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 30 жовтня 2019 року їхав на автомобілі марки «VOLSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Словацької Республіки «SO 192 AM» по автодорозі сторони Ужгород в сторону Великий Березний, при вїзді в с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області його безпідставно зупинили працівники поліції.

Під час спілкування з працівником поліції інспектором поліції інспектор взводу № 1 роти № 1 УПП в 310 ДПП лейтенантом поліції Данила Іваном Івановичем, він у ввічливій формі запитав причину зупинки транспортного засобу, працівник поліції почав вимагати в нього поліс обов`язкового страхування. Коли він став заперечувати, що наявність чи відсутність страхового полісу не є підставою зупинки транспортного засобу відповідно до правил дорожнього руху, працівник поліції склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі. Дану постанову він виніс зразу ж без складання протоколу про порушення правил дорожнього руху, зазначивши про порушення ним двох статей КУпАП ст.125 та ч.1 ст.126 КУпАП, крім цього, зазначивши в постанові, що він нібито їхав без ввімкненого ближнього світла фар. Жодні його претензії, пояснення що він їхав з ввімкненим світлом працівник поліції не зважив, а лише видав йому примірник постанови про накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 вважає, що вказана постанова є безпідставною, а висновок про його вину не відповідає дійсності і ґрунтується на припущеннях, оскільки свою вину він не визнав, Правил дорожнього руху не порушував, В оскаржуваній постанові не наведено жодних доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем правопорушення та не зазначено мотивів відхилення інших доказів (пояснень позивача) на які він посилається, а відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, неповідомивши про причини своєї неявки.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача, відповідач виніс постанову серії ДПО 18 № 760408 від 30 жовтня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 ставиться в вину те, що 30.10.2019 року , 15 год. 02 хв. на АІДН-13 водій керував т/зпоза населиними пунктом не увімкну ближне світло фар при перевірці не мав при собі поліс обов`язкового страхування, чим порушив ПДР України, тобто допустив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Стаття 125 КУпАП передбачена відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ст..125, ч.1 ст.126 КУпАП.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз`яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративніо правопорушення, передбачені ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дані обставини, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 УПП в 310 ДПП л-нт поліції Данила Івана Івановича про визнання неправомірними дії, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, та закриття провадження у справі задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 760408 від 30 жовтня 2019 року, винесену інспектором взводу №1 роти №1 УПП в 310 ДПП л-нт поліції Данила Іваном Івановичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча М.С. Лютянська