Справа № 506/443/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 506/443/19
Головуючий в 1 інстанції: Чеботаренко О.Л.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

за участю представника апелянта - Бушилової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Одеській області на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 22 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції, поліцейського СРПП №4 Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області Максимова Віктора Вікторовича, Головного Управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ДП018 № 010739 за часиною 2 статті 126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що постановою про адміністративне правопорушення від 19.08.2019 серія ДПО18 № 010739 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за часиною 2 статті 126 КУпАП. При цьому позивач вважав, що вищезазначена постанова є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутністю належних доказів та з грубим порушенням процесуального законодавства. Так, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення від 19.08.2019 серія ДПО18 № 010739, ОСОБА_1 керував мопедом марки «Дельта» без посвідчення водія. При цьому капралом поліції ОСОБА_2 не проведено належної перевірки стану транспортного засобу марки «Дельта», внаслідок чого у нього склалася упереджена думка щодо того, що позивач керував та рухався мопедом «Дельта». Однак, як зазначав позивач, події відбувалися в темну пору доби та позивач стояв на узбіччі проїжджої частини дороги з несправним транспортним засобом (лопнув маятник приводної цепки, та несправність тормозної системи), внаслідок чого не міг рухатися, оскільки, щоб керувати та рухатися, необхідно було відремонтувати транспортний засіб. Зазначені пояснення позивача працівниками поліції не враховувалися у зв`язку із упередженим ставленням до нього. Також капралом поліції ОСОБА_3 В.В. не забезпечено доказів в зазначеній справі про адміністративне правопорушення, як того вимагають приписи статті 251 та статті 256 КУпАП, а саме не взято до уваги пояснення свідків, які були присутні на той час на місці події та не надано змоги підписати протокол даним свідкам. Крім того, в поліцейських не було нагрудної камери, знімали на планшет. Крім того, зважаючи, що протоколи складалися не на місці події, а пізніше в Окнянському ВП, однак при цьому не було залучено понятих. Також зазначалось, що на час, коли він був зупинений працівниками поліції, він не керував мопедом, а лише котив його так як той був несправний. Він повідомив працівників поліції, що взагалі він раніше їздив на цьому мопеді на невеликі відстані /по господарству, за яблуками тощо/, але в той день він не їхав, а саме котив мопед. На запитання працівників поліції він повідомив, що документи на мопед є у нього дома, але його додому не пустили. В подальшому працівники поліції, на його думку, незаконно застосували до нього силу, примусили підписати пояснення та постанову. Також позивач повідомив суд, що у нього нема права на водіння мопедом і взагалі не було посвідчення водія, а з дому хотів принести паспорт і талон на мопед.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Красноокнянський районний суд Одеської області рішенням від 22 листопада 2019 року скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.08.2019 серії ДПО18 № 010739 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 КУпАП закрив на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне Управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- посилання апелянта на наявні у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що як вбачається із постанови серія ДПО18 № 010739 від 19.08.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, копію даної постанови ОСОБА_1 отримав у день її складання, а саме 19.08.2019.

19.08.2019 поліцейський СРПП № 4 Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області капралом поліції Максимов В.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено штраф.

Як зазначено в постанові, 19.08.2019 о 20.15 год, ОСОБА_1 , керував мопедом марки «Дельта» без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив пункт 2.1. а ПДР.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами статті 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП України, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На підставі пункту 2.4. ПДР передбачає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За правилами пункту 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Згідно з пунктом 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Отже, документи на право керування транспортним засобом мають бути у осіб, які керують транспортним засобом.

В ході судового розгляду встановлено, і позивачем підтверджено, що права на керування транспортними засобами останній не отримував. При цьому, як зазначав позивач у позові та у судовому засіданні, він не керував мопедом, тому і не мав при собі ні документів, ні мотошолому .

В ході судового розгляду справи в суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_4 , який повідомив суд, що він проживає на краю села і 19.08.2019 рвав траву у лісосмузі за селом. В цей час він побачив ОСОБА_1 , який стояв з дитиною біля мопеду та хотів підійти та запитати, що у нього сталося та чому він стоїть. Однак в цей час до ОСОБА_1 під`їхала патрульна машина, тому він не підходив до них, а знаходився на відстані близько 10 м. Працівники поліції почали розпитувати ОСОБА_1 , чи він пив, чому він так кліпає очима, ОСОБА_1 відповів ,що не пив, також запитали про документи, на що ОСОБА_1 відповів, що вони знаходяться дома. Потім працівники поліції пшикнули чимось ОСОБА_1 в обличчя, скрутили його, посадили в машину та поїхали, а він пішов додому.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом пункту 1.10. ПДР учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Водночас, водієм у розумінні ПДР є особа, яка саме керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пішохід, відповідно до ПДР, це особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

У диспозиції частини 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

На підставі частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

На підставі статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Важливою для України з точки зору конкретизації положень щодо презумпції невинуватості є правозастосовна практика Європейського суду з прав людини, яка в нашій державі є джерелом права та має вищу, порівняно з національним законодавством, юридичну силу.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", пункт 74).

Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді, не довів, що позивач при притягненні до адміністративної відповідальності був належно ознайомлений зі своїми правами та обов`язками.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв пояснення відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності відеофіксування факту керування ОСОБА_1 мопедом без мотошолому та перевезення пасажира також без мотошолому, на будь-якому носії через те, що відповідач на власний телефон не міг фіксувати факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, так як він був закріплений за службовою машиною та керував авто, а нагрудна камера не була прикріплена до верхнього одягу та була захована під курткою, а напарник в цей час списував завдання на планшеті, а планшет у них один.

За змістом статті 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі статті 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За правилами пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідачами - капралом поліції, поліцейським СРПП №4 Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області Максимовим В.В. та Головним Управлінням Національної поліції України в Одеській області до суду надано диск з відеозаписом, в якому зафіксовані події, які можуть бути доказами по адміністративним матеріалам про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 та статтею 185 КУпАП, але на наданому відеозаписі відсутні докази факту керування ОСОБА_1 19.08.2019 о 20.00 год мопедом марки «Дельта» без мотошолому та перевезення ОСОБА_1 пасажира без мотошолома.

Отже, наданий відповідачем відеозапис не підтверджує, що 19 серпня 2019 року о 20.15 в с.Новосамарка ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта».

Будь-які інші докази, що підтверджують керування вищевказаним транспортним засобом саме позивачем, відповідачами не надані.

Відтак, означені вище суб`єкти владних повноважень при винесенні рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП про порушення вимог пункту 2.1 ПДР діяли поза межами вимог чинного законодавства, оскільки відсутні докази, які б доводили факт порушення водієм Правил дорожнього руху.

Отже, колегія суддів зазначає, що у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності, так як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зібраними та наданими органами Національної поліції доказами, відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, не доведено.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на наявні у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння колегією суддів відхиляються, адже зазначені обставини не стосуються предмету справи, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення складена з посиланням на частину 2 статті 126 КУпАП, яка не містить складу правопорушення, пов`язаного з керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на звільнення сплати судового збору цієї категорії справ підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 22 листопада 2019 року у справі № 506/443/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: С.Д. Домусчі