Справа № 826/12108/18
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 лютого 2020 року

Київ

справа №826/12108/18

адміністративне провадження №К/9901/3463/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства фінансів України

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року

у справі №826/12108/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бессол"

до Кабінету Міністрів України,

треті особи - Міністерство фінансів України, Державна фіскальна служба України, Державна податкова служба України,

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства фінансів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №826/12108/18.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, зокрема, скаржником не зазначено в чому саме полягає неправильне застосування судами при ухваленні судових рішень норм матеріального та/або порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Як вбачається з касаційної скарги, вона містить цитування норм Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №117 від 21 лютого 2018 року без посилання на те, в чому саме полягає неправильне застосування судами при ухваленні судових рішень норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень.

За таких обставин, касаційна скарга Міністерства фінансів України підлягає поверненню, як така, що не містить підстави касаційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №826/12108/18.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень у визначених законом випадках, кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону; застосування закону, який не підлягає застосуванню; незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

При цьому, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставини справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства фінансів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №826/12108/18 - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Ф. Ханова