Справа № 826/9913/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Київ №826/9913/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Публічне акціо-нерне товариство "Дельта Банк" (далі - Банк), про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду включити позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за договором від 20.02.2013 №010-17000-200213 у розмірі 110349,05 грн.;

2) зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за рахунок Фонду за договором від 20.02.2013 №010-17000-200213 у розмірі 110349,05 грн.;

3) зобов`язати Фонд затвердити зміни до реєстру вкладників відповідно до наданої Уповноваженою особою додаткової інформації щодо позивача.

Підставою позову зазначено те, що згідно з договором дарування грошей від 09.02.2015, укладеного з ОСОБА_2 , він набув право на кошти у сумі 4400 доларів США, які розміщені на рахунку ОСОБА_2 . Уповноваженою особою не перераховано вказані кошти на рахунок позивача та не включено його до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. Вважає, що гарантії відшкоду-вання коштів за вкладом поширюються на вказану суму.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позов.

Інші учасники справи до судового засідання не прибули, про дату, час та місце судо-вого розгляду повідомлені належним чином. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час письмового провадження Фонд подав заперечення, в яких просить відмовити в позові з тих підстав, що позивач не є вкладником Банку, також зазначено про відсутність підстав для виплати позивачу гарантованого відшкодування, оскільки Уповноваженою особою не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

20 лютого 2013р. між Банком і позивачем укладеного договір №010-17000-200213 банківського рахунку фізичної особи, на підставі якого позивачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у доларах США.

Згідно з копією договору дарування грошей від 09.02.2015, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О.А., зареєстровано у реєстрі за №145, ОСОБА_2 (Дарувальник) дарує, а позивач (Обдаровуваний) приймає у дар гроші в сумі 4400 доларів США (станом на 09.02.2015 еквівалент 101772 грн.). Гроші, що підлягають передачі за цим договором, знаходяться на поточному рахунку Дару-вальника № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ "Дельта Банк" згідно договору від 14.11.2012 №003-17503-141112. Факт отримання дарунку підтверджується підписом Обдаро-вуваного на цьому договорі. Дарувальник та Обдаровуваний є чоловіком та дружиною.

У справі наявна копія договору №003-17503-141112 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної картки від 14.11.2012, укладеного між ОСОБА_2 і Банком, згідно з яким ОСОБА_2 відкрито у Банку поточний рахунок № НОМЕР_2 у доларах США.

13 лютого 2015р. ОСОБА_2 звернулася до Банку із заявою, в якій просила згідно з договором дарування грошей від 09.02.2015 перевести кошти в сумі 4400 доларів США з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок позивача № НОМЕР_1 , що, однак, Банком не здійснено.

Із 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" згідно з пос-тановою Правління НБУ від 02.03.2015 №150 та рішенням виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 за №51. Уповноваженою особою призначено Кадирова В.В.

Із 05.10.2015 розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" згідно з постановою Правління НБУ від 02.10.2015 №664 і рішенням виконавчої дирекції Фонду від 02.10.2015 №181. Уповноваженою особою призначено Кадирова В.В.

Згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду від 20.02.2017 №619 і від 04.04.2019 №772 строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" продовжено до 04.10.2020, а також продовжено повноваження ліквідатора Кадирова В.В. на відповідний період.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.12.2019 №3340 Уповноваженою особою на ліквідацію АТ "Дельта Банк" з 27.12.2019 призначено Кадирова В.В.

Гордійчук А.І. звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до АТ "Дельта Банк", Уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" Кади-рова В.В., Фонду, в якому просив визнати за ним право власності на грошові кошти в розмірі 4400 доларів США, які перебувають на рахунках, відкритих у АТ "Дельта Банк", відкритих на ім`я ОСОБА_2 , посилаючись на те, що набув права вимоги на вказані кошти на підставі договору дарування грошей від 09.02.2015, укладеному з ОСОБА_2 , та просив стягнути з відповідача вказані кошти.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20.04.2017 у справі №757/48107/15-ц, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Суд зазначив, що право влас-ності ОСОБА_1 на кошти в розмірі 4400 доларів США, які подаровані ОСОБА_2 та знаходяться на рахунках у АТ "Дельта Банк", ніким не оспорюється. Вказані кошти належать позивачу на підставі Договору дарування від 09.02.2015 року, дійсність якого ніким неоспорена.

Позивач звернувся до Уповноваженої особи із заявою від 18.07.2017, в якій просив включити його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкла-дами в банку за рахунок Фонду, за договором від 20.02.2013 №010-17000-200213 у розмірі 110349,05 грн., які АТ "Дельта Банк" зобов`язаний був зарахувати на рахунок позивача за договором дарування від 09.02.2015. Також просив надати до Фонду додаткову інформацію щодо даного вкладу позивача.

Також, позивач звернувся до Фонду із заявою від 18.07.2017, в якій просив затвердити реєстр вкладників відповідно до наданого Уповноваженою особою оновленого переліку вкладників, до якого буде включено позивача за договором від 20.02.2013 №010-17000-200213 у розмірі 110349,05 грн.

Листом від 08.08.2017 №43-036-16439/17, копія якого наявна у справі, Фонд повідомив позивачу, що договори банківського вкладу (депозиту) були відкриті у банку на ім`я ОСОБА_2 , відповідно вкладником, на якого розповсюджуються гарантії Фонду, є виключно вона. Також, зроблено посилання на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2016 у справі №757/48107/15-ц, в якому зазначено, що внаслідок укладання договору дарування від 09.02.2015, позивач не набув статус вкладника Банку, який чітко регламен-тується п. 4 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вказа-ний Договір дарування не може створювати будь-яких прав та обов`язків для АТ "Дельта Банк", який не є стороною зазначених правочинів.

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гаран-тування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківсь-кого рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`я-зується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, передбачені Законом №4452 гарантії відшкодування коштів за рахунок Фонду поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку, у розмірі вкладу у межах 200000 грн.

Як встановив суд, між позивачем і Банком укладено договір №010-17000-200213 бан-ківського рахунку фізичної особи від 20.02.2013, тому позивач є вкладником Банку.

Проте, належних доказів того, що позивач має вклад у Банку саме у розмірі 4400 доларів США, останній до суду не надав, а судом не встановлено фактів укладення позива-чем або на його користь з Банком договорів банківського вкладу чи банківського рахунка або отримання ним іменного депозитного сертифікату і залучення Банком від позивача коштів у сумі 4400 доларів США.

Посилання позивача на договір дарування грошей від 09.02.2015 і надана до суду копія цього договору, а також копія рішення Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2016 №757/48107/15-ц, не є підставами вважати подарунок у сумі 4400 доларів США вкладом позивача у Банку, оскільки на рахунок позивача у Банку № НОМЕР_1 вказані кошти не надходили. Водночас, жодних змін щодо володільця рахунку № НОМЕР_2 ( ОСОБА_2 ), на якому розміщені кошти у сумі 4400 доларів США, не проводилось; вказаний рахунок на позивача не переоформлювався.

Щодо не здійснення Банком перерахування коштів у сумі 4400 доларів США з рахунку ОСОБА_2 на рахунок позивача, то дані обставини не є предметом розгляду цієї справи. Оскарження таких дій чи бездіяльності не відноситься до юрисдикції адміністра-тивних судів.

Зважаючи на недоведеність позивачем наявності у нього вкладу у розмірі 4400 доларів США згідно із ст. 2 Закону №4452, суд дійшов висновку про відсутність у нього передбаче-ного цим Законом права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів у розмірі 4400 доларів США за рахунок Фонду, а відтак в Уповноваженої особи були відсутні законні підстави для включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшко-дування коштів за вкладами за рахунок Фонду згідно з договором №010-17000-200213 банківського рахунку фізичної особи від 20.02.2013.

Отже, Уповноваженою особою не допущено протиправної бездіяльності щодо не включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду згідно із вказаними договорами, та/або не надання додаткової інформації про позивача до Фонду, тому підстав для задоволення позовних вимог до Уповноваженої особи не має.

З цих мотивів, а також тому, що до Фонду не надходила інформація від Уповнова-женої особи про включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги до Фонду про зобов`язання включити позивача до Загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16 зроблено висновок про те, що дія ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII "Про захист прав споживачів" поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону №4452-VI.

Оскільки, за висновком Верховного Суду, позивач був звільненим від сплати судового збору, то сплачений ним згідно з квитанцією від 05.08.2017 №47 судовий збір у сумі 1920 грн. може бути повернутий за відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 241-246, пп. 10 п. 1 Перехідних положень КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачі:

1) Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович,

01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, 38;

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Треті особи:

ОСОБА_2 ;

АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк";

01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, 38, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко