Справа № 826/11683/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 лютого 2020 року м. Київ № 826/11683/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленка Анатолія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

26.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленка Анатолія Володимировича від 28.07.2017 індексні номери: 36371637, 36371514, 36371194, 36371025, 36370838, 36370590, 36370350, 36370131, 36369637, 36369293, 36368932, 36368174, якими було скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна - реєстраційні номери 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири номер 23 , 24 , 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59 , 60, що розташовані адресою АДРЕСА_4 ;

- зобов`язати державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленка Анатолія Володимировича привести у попередній стан данні у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме відновити записи про право власності № 15705414, 15705525, 15771663, 15771716, 15771788, 15784970, 15785158, 15785360, 15785551, 15785768, 15786036, 15787118 на об`єкти нерухомого майна - квартири номер 23, 24 , 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57 , 58 , 59, 60 в будинку АДРЕСА_4 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна №01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл від 29.05.2019 № 849 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2019 визначено суддю Катющенка В.П. для розгляду адміністративної справи № 826/11683/18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2019 адміністративну справу № 826/11683/18 прийнято до провадження судді Катющенка В.П.; залучено Дніпровську міську раду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача; продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для внесення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Наталією Миколаївною записів про право власності Прокоф`єва Олександра Андрійовича № 15705414, 15705525, 15771663, 15771716, 15771788, 15784970, 15785158, 15785360, 15785551, 15785768, 15786036, 15787118 на об`єкти нерухомого майна - квартири номер 23 , 24 , 51 , 52, 53, 54, 55, 56, 57 , 58 , 59, 60 в будинку АДРЕСА_4 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна №01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01) було заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 у справі № 202/3999/16-ц.

Поряд з цим, державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленком Анатолієм Володимировичем прийнято рішення від 28.07.2017 індексні номери: 36371637, 36371514, 36371194, 36371025, 36370838, 36370590, 36370350, 36370131, 36369637, 36369293, 36368932, 36368174, якими було скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна - реєстраційні номери 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, а саме: квартири номер 23, 24, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, що розташовані адресою АДРЕСА_4 .

Підставою для прийняття спірних рішень була ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2016 у справі № 202/3999/16-ц про скасування заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 та призначення цивільної справи № 202/3999/16-ц до розгляду.

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі № 826/1001/15 висловила висновок, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Так, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 у справі № 202/3999/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно задоволено повністю, в тому числі й щодо квартир № 23, 24 , 51 , 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, що розташовані адресою АДРЕСА_4 .

Поряд з цим, з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2018 у справі № 202/3999/16-ц скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2016 про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Наразі рішення у цивільній справі № 202/3999/16-ц не прийнято.

Зазначені обставини свідчать про те, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує невирішений спір щодо права власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що у даній справі оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією права власності на об`єкти нерухомого майна, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 24.01.2017 у справі № 815/6165/14 та з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.03.2018 у справі № 396/2550/17.

З огляду на заявлені вимоги позивача, фактичні обставини справи, судову правозастосовну практику, яка склалася за наслідками розгляду справи за подібних спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та з огляду на суб`єктний склад має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Крім того, і згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.05.2019 у справі № 826/9341/17, від 02.10.2019 № 807/137/18, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 № 807/137/18 відступила від висновків, викладених у постановах від 4 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі № 04/20728/14, від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Наведене у сукупності спростовує доводи позивача, наведені у поясненнях на заяву Дніпровської міської ради про закриття провадження у даній справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На виконання вимог наведеної норми, суд роз`яснює позивачеві, що даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі № 826/11683/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленка Анатолія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно з частиною першою статті 295 та частиною першою статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко