Справа № 160/1291/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
05 лютого 2020 р.Справа №160/1291/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Верхньодніпровської районної ради, Голови Верхньодніпровської районної ради Кравченка Артема Вадимовича про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
31 січня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровської районної ради, Голови Верхньодніпровської районної ради Кравченка Артема Вадимовича, в якому позивач просить суд:
-визнати протиправним (незаконним) та скасувати розпорядження голови Верхньодніпровської районної ради №5-ос від 03.01.2020 року Про звільнення ОСОБА_1 та визнати протиправним (незаконним) звільнення ОСОБА_1 з посади начальника юридичного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради;
-поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника юридичного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради;
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/1291/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 р. вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі №160/1291/20 за вищезазначеним позовом, судом ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
04 лютого 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:
В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначено, що після його звільнення 03.01.2020 р. із займаної ним посади начальника юридичного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради 08.01.2020 р. на офіційному веб-сайті Верхньодніпровської районної ради було розміщено оголошення про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади начальника юридичного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради, який може відбутись 10.02.2020 р. та відповідно переможця такого конкурсу можуть призначити на займану ОСОБА_1 на момент незаконного звільнення з посади, що в свою чергу істотно ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду у даній справі. Крім того, позивач стверджує про очевидність ознак протиправності спірного рішення та дій суб`єктів владних повноважень, оскільки фактично його було звільнено за дії інших осіб, а в спірному розпорядженні відсутні відомості щодо не виконаних посадових обов`язків ОСОБА_1 . При цьому, позивач зауважує, що діючими у Верхньодніпровській районній раді правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією начальника юридичного відділу не передбачено, що у разі не проставлення свого підпису за одержання трудової книжки іншими особами, відповідальність за це має понести начальник юридичного відділу районної ради, як і не зазначено, що позивач повинен був розписатись замість цих осіб за одержання ними їх трудових книжок. Позивач вважає, що його звільнення пов`язане з наявністю конфліктних відносин із Головою Верхньодніпровської районної ради. Крім того, задоволення поданої ним заяви, на думку позивача, сприятиме забезпеченню виконання рішення суду та ефективного захисту й поновленню порушених прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких останній звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подану заяву без повідомлення учасників справи та вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по суті, суд виходить з наступного.
Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз вищенаведеної норми свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Ці підстави є оціночними, а тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному конкретному випадку, виходячи з наданих доказів, встановити, чи є хоча б одна з обставин для вжиття заходів забезпечення позову, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено види забезпечення позову.
Так, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Тобто, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Суд зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Отже заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для такого забезпечення позову.
Так, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд заборонити відповідачу 1 проводити конкурс на заміщення вакантної посади начальника юридичного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради та заборонити відповідачу 2 призначати (приймати) інших осіб на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради - до набрання законної сили рішенням суду по справі, зазначивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити рішення суду, пов`язане з його поновленням на відповідній посаді.
Перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи, суд дійшов висновку, що вимога заборонити Верхньодніпровській районній раді вчиняти дії, пов`язані з проведенням конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби - начальника юридичного відділу районної ради фактично призведе до зупинення дії розпорядження голови Верхньодніпровської районної ради, яким затверджено умови вказаного конкурсу, що, в свою чергу, суперечить нормі пункту 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зокрема, вищевказаною нормою передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Водночас, розпорядження голови Верхньодніпровської районної ради, на підставі якого призначено проведення відповідного конкурсу не є предметом спору, позивачем в позовній заяві не оскаржується.
Крім того, слід зауважити, що обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову, шляхом заборони проводити конкурс на заміщення вакантної посади, до вирішення справи по суті, тимчасово позбавить права інших учасників на зайняття вказаної посади. Тобто, у зв`язку з вжиттям таких заходів можливе порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Також, суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Суд звертає увагу, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. Їх оцінка в сукупності може бути надана судом лише за наслідками розгляду самої справи, з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які сторони вправі надавати суду в ході розгляду адміністративної справи.
Натомість, у разі забезпечення позову, суд фактично надасть правову оцінку правомірності оскаржуваного у даному спорі розпорядження голови Верхньодніпровської районної ради "Про звільнення ОСОБА_1 " за №5-ос від 03.01.2020 р. - до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства та інституту забезпечення позову.
Доводи позивача щодо унеможливлення виконання судового рішення у цій справі в разі задоволення позовних вимог про поновлення на посаді у випадку зайняття посади начальника юридичного відділу виконавчого апарату Верхньодніпровської районної ради іншою особою за результатом проведеного конкурсу на цю посаду є безпідставними, оскільки рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягає до негайного виконання згідно положень ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Тобто, в силу вимог закону роботодавець зобов`язаний буде негайно поновити позивача на посаді у разі визнання судом звільнення з публічної служби незаконним.
Отже суд не встановив підстав вважати, що у випадку скасування за позовом ОСОБА_1 розпорядження про його звільнення рішення суду буде неможливо виконати чи виконання такого рішення буде суттєво ускладнено.
Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову, дана заява позивача не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову, таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №160/1291/20 - відмовити повністю.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко