Справа № 580/203/20
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року справа № 580/203/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області(18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якій просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області викладені у листі № 2/Р-10 від 11.01.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні виплати пенсії без обмежень її граничного розміру;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснювати з 09.01.2020 року виплату ОСОБА_1 пенсії без обмежень її граничного розміру;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 09.01.2020 року до моменту здійснення виплати пенсії без обмежень її граничного розміру.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду в справі № 580/3131/19 ГУ ПФУ перерахував пенсію позивачу у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, однак виплачує позивачу тільки частину основного розміру пенсії щомісяця. Зазначено, що відповідачем в супереч вимог пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI від 08.07.2011 обмежений максимальним розміром у відповідності до ст. 86 Закону №1697, оскільки мало місце переходу на інший вид пенсії, а не призначення її вперше. Вважає таке обмеження виплат нарахованої йому пенсії незаконним, таким, що порушує його права та свободи, визначені Конституцією України.

Від відповідача у встановлений судом строк надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що з 05.09.2019 позивачу призначено пенсію по інвалідності, що обчислена із заробітної плати згідно з довідкою прокуратури Черкаської області від 04.09.2019 № 18/21 вих. 19 і складає 32042,74 грн. (53404,57 грн. х 60%) відповідно Закону України від 13.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру». Зазначено, що пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI стосується виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011, та розмір якої перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Таким чином, вказана норма жодним чином не встановлює скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI, у тому числі і не скасовує обмеження розміру пенсії Позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 10 ААВ №949313 від 30.03.2015, з 27 березня 2015 року ОСОБА_1 , встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату; безтерміново.

Відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 у справі № 580/3131/19, яке набрало законної сили 24.12.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести з 05 вересня 2019 року ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" та призначити пенсію у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 04.09.2019 №18-218 вих. 19.

На підставі рішення суду, ОСОБА_1 з 05 вересня 2019 року переведений на пенсію по інвалідності, що обчислена із заробітної плати згідно з довідкою прокуратури Черкаської області від 04.09.2019 № 18/21 вих. 19 і складає 32042,74 грн. (53404,57 грн. х 60%) відповідно Закону України від 13.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.01.2020 за №2/Р-10 на звернення позивача від 09.01.2020, повідомлено про відмову у виплаті пенсії без обмеження її граничного розміру.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 введено в дію нову норму, якою встановлено, що максимальний розмір пенсії, зокрема, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вказана норма набула чинності 01.10.2011.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону № 3668-VI від 08.07.2011 обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Вперше пенсію позивачу призначено у вересні 2005 року за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789 XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом ст. 21 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України, до конституційних прав віднесено право на соціальний захист та пенсійне забезпечення громадян України.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. (ч. 1 ст. 58 Конституції України).

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. (ст. 64 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 в справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2019 року у справі № 3-209/2018Г2413/18, 2807/19 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

При цьому, необхідно врахувати висновки, викладені Конституційним Судом України у рішеннях від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016. відповідно до яких обмеження пенсії максимальним розміром не може застосовуватись до окремих категорій працівників.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Перший протокол ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року та з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції У країни застосовується судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Європейським судом з прав людини у попередніх рішеннях наголошувалось, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (п. 31 рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, заяви № 68385/10 та 71378/10).

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Чинне законодавство України чітко визначає випадки, при виникненні яких у держави виникає право на обмеження права і свобод громадянина, у тому числі і пенсійних виплат.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у здійсненні виплати пенсії без обмежень її граничного розміру є неправомірними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року в справі №360/1428/17.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на нарахування пенсії без її обмеження є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

На підставі ч. 4 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

З аналізу вказаної статті, вбачається, що підставою для прийняття рішення та здійснення відповідачем дій з перерахунку пенсії позивача є його заява.

Оскільки заява про перерахунок пенсії позивача надійшла до 09 числа січня місяця, дотримуючись меж заявлених підстав позову, суд звертає увагу, що вказаний перерахунок пенсії позивача повинен бути здійснений відповідачем з 01.01.2020 відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV.

На підставі зазначеного, суд доходить висновку, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача за його заявою є протиправною, а відповідні доводи позивача - обгрунтованими.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області викладені у листі № 2/Р-10 від 11.01.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні виплати пенсії без обмежень її граничного розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснювати з 09.01.2020 року виплату ОСОБА_1 пенсії без обмежень її граничного розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 09.01.2020 року до моменту здійснення виплати пенсії без обмежень її граничного розміру.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя П.Г. Паламар