Справа № 640/11107/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 вересня 2019 року м. Київ№ 640/11107/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

за участю секретаря судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Державної регуляторної служби України про закриття провадження в адміністративній справі

за позовомНаціональної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
до Державної регуляторної служби України Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування
провизнання протиправними та скасування рішення і розпорядження
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз»;

за участю представників:

- від позивача - Смикалов В.Р.;

- від відповідача 1 - Костантинов С.А.;

- від третьої особи - Архангельська Ю.С.;

встановив:

Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної регуляторної служби України та Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 04 червня 2019 року №5.5 (протокол №07-19) в частині, що стосується апеляції ПАТ «Хмельницькгаз» від 02 квітня 2019 року №290007.2-Сл-1719-0419;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної регуляторної служби України від 07 червня 2019 року №54 про задоволення апеляції ПАТ «Хмельницькгаз».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

Представник відповідача - Державної регуляторної служби України подав клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України не є органом влади, не здійснює владні управлінські функції та не є юридичною особою, а є лише постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування, яким в свою чергу є Державна регуляторна служба України.

В той же час, щодо позовних вимог, пред`явлених позивачем до Державної регуляторної служби України, представник відповідача зазначив, що такі вимоги також підлягають закриттю, оскільки при зверненні до суду з даним позовом Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вийшла за межі власних повноважень.

В судовому засіданні 17 вересня 2019 року представники відповідача та третьої особи підтримали заявлене клопотання.

Представник позивача заперечив проти даного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про закриття провадження у справі №640/11107/19, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно- владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 року № 724, Державна регуляторна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Статтею 3 Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII, (далі - Закон № 222-VIII) встановлено, що державна політика у сфері ліцензування ґрунтується, зокрема, на принципі дотримання законності шляхом того, що повноваження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування (ДРС), Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування та порядок набрання чинності рішеннями органу ліцензування поширюються на сферу ліцензування всіх видів господарської діяльності, визначаються виключно цим Законом і не можуть бути обмежені іншими законами.

Згідно із статтею 4 Закону № 222-VIII спеціально уповноважений орган з питань ліцензування, серед іншого: здійснює нагляд за додержанням органами державної влади, державними колегіальними органами законодавства у сфері ліцензування; утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність.

Відповідно до першої та другої частин статті 5 Закону № 222-VIII Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Частиною одинадцятою статті 5 Закону № 222-VIII встановлено, зокрема, що рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатом, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов`язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Таким чином, із вимог статей 4 та 5 Закону № 222-VIII прямо вбачається, що саме ДРС видає відповідне розпорядження, яке за своєю суттю є актом індивідуальної дії.

Враховуючи вищевикладене, дії та рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування жодним чином не можуть порушувати права та інтереси позивача, оскільки за своєю суттю не є рішенням, прийнятим суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У зв`язку з вищенаведеним, провадження у справі в частині позовних вимог, звернутих до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування підлягають закриттю, а клопотання представника в цій частині підлягає задоволенню.

В той же час, в частині клопотання про закриття провадження у справі щодо позовних вимог, пред`явлених позивачем до Державної регуляторної служби України, суд зазначає наступне.

Відповідно пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача;

публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно- владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома конкретними суб`єктами, стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ні суб`єкти, відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Разом з цим, відповідно до статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Водночас, пунктом 6 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор має право звертатися до суду з підстав, передбачених законом, та здійснювати захист своїх прав та законних інтересів у суді.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено право НКРЕКП на звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

А тому твердження відповідача, що позивач вийшов за межі наданих повноважень є не обґрунтованими, а тому в даній частині клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника відповідача - Державної регуляторної служби України про закриття провадження у справі задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі №640/11107/19 за позовом Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Державної регуляторної служби України та Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування в частині позовних вимог, звернутих до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування про визнання протиправним та скасування рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 04 червня 2019 року №5.5 (протокол №07-19) в частині, що стосується апеляції ПАТ «Хмельницькгаз» від 02 квітня 2019 року №290007.2-Сл-1719-0419.

3. В решті клопотання про закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Т.І. Шейко

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2019 року.