Справа № 1.380.2019.005887
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005887
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Грень Н.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Редкевич О.Р.,

представника позивача Ревера С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
11.11.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 30.11.2017;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з з 01.01.2016 по 30.11.2017 у сумі 70848,98 гривень.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до командира військової частити НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за 2016-2017 роки. Зі змісту відповіді військової частини НОМЕР_1 (Головне управління оперативного забезпечення Збройних Сил України), питання пов`язані з виплатою всіх видів грошового забезпечення, компенсаційних виплат військовослужбовцям, які проходять або проходили військову службу в Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України, знаходяться в компетенції Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. У зв`язку з зазначеним, на запит представника ОСОБА_1 . Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України надіслано лист, відповідно до якого згідно роз`яснень Міністерства соціальної політики України механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки Порядком не передбачений. Позивач вважає, що така відповідь Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо відмови у виплаті індексації грошового забезпечення є протиправною і необгрунтованою.

Відповідач позов не визнав, 04.12.2019 долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Враховуючи зазначене, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Також, відповідач зазначив, що Порядком № 1078 не передбачено механізму виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Вказаний висновок узгоджується із роз`ясненнями, наданими Міністерством соціальної політики України №252/10/136-16 від 09.06.2016, №220/5140 від 04.07.2017, №10685/0/14-15/10 від 16.04.2015, №78/0/66-17 від 08.08.2017. Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Ухвалою від 14.11.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №781 від 10.11.2017 ОСОБА_1 звільнено у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

30.11.2017 наказом командира військової частити НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

ОСОБА_1 звернувся до командира військової частити НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за 2016-2017 роки.

Листом військової частини НОМЕР_1 (Головне управління оперативного забезпечення Збройних Сил України) від 14.08.2019 повідомлено позивача, що, питання пов`язані з виплатою всіх видів грошового забезпечення, компенсаційних виплат військовослужбовцям, які проходять або проходили військові службу в Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України, знаходяться в компетенції Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України па запит представника ОСОБА_1 , надіслано лист, у якому вказано, що згідно роз`яснень Міністерства соціальної політики України механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки Порядком не передбачений.

Вважаючи таку відповідь протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1, 2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.91 N 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Статтею 2 Закону N 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону N 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 N 1078 (далі Порядок N 1078).

За змістом п. 1-1 Порядку N 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку N 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку N 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку N 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до п. 6 Порядку N 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі, коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Так, судом встановлено, що протягом січня 2016 - листопада 2017 років Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Відповідно до інформації, що міститься у довідці №305/560, наданій Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України, основним базовим місяцем визначений січень 2014 року, а саме місяць підвищення розміру грошового забезпечення у зв`язку з виплатою щомісячної грошової винагороди.

Разом з тим, січень 2014 року не може вважатися базовим, у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без зміни розміру посадового окладу, оскільки виплачена в цьому місяці щомісячна грошова винагорода, не мала постійного характеру, не була основною та змінювалась (збільшувалась) від 20 до 60% місячного грошового забезпечення та з 01.03.2018 року взагалі скасована, а отже не повинна впливати на розмір індексації грошового забезпечення і встановлення базового місяця з огляду на наступне:

- «зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад» - роз`яснення Мінсоцполітики від 08.08.2017 №48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18.07.2017 № 248/3/9/1/863.

- «у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадових окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення» - роз`яснення Мінсоцполітики від 18.04.2018 № 28/о/66-18 на запит військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2018 №2376.

- «зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей підприємства не є підставою вважати місяць базовим, при розрахунку індексу для проведення індексації» - роз`яснення Мінсоцполітики від 09.02.2005 № 024-106.

- «у разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення» - роз`яснення Мінсоцполітики від 06.08.2012 №169/10/137-12;

- «у разі збільшення зарплати за рахунок постійної надбавки, доплати, премії тощо без підвищення посадового окладу суму індексації не потрібно зменшувати на розмір такого підвищення зарплати, тобто збільшення розміру заробітної плати за рахунок надбавок, доплат та винагород без збільшення посадового окладу не впливає на зміну «базового» місяця - абз.5 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078.

В даному випадку визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), які востаннє відбулось у січні 2008 року (Постанова КМУ №1294), місяці якому відбулося збільшення розміру посадового окладу згідно штату при цьому сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місці (абз.1 і 2, п. 5 та п. 102 Порядку № 1078). Отже, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у січні 2008 року, то для визначення суми індексації такому працівнику з січня 2016 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року. (Лист Міністерства соціальної політики України від 28.04.2016 № 201/10/136-16).

В такому порядку нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця, яке відбулося у листопаді 2016 року. Згідно проведеного розрахунку величина приросту індексу споживчих цін у листопаді 2016 року становила 186,9%, сума індексації 28179,26 грн.

Таким чином, відповідно до довідки Фінансового управління ГШ ЗСУ від 10.10.19 №305/560 збільшення розміру грошового забезпечення в листопаді 2016 року на загальну суму 672,75 грн. (Посадовий оклад 299,00 грн., надбавка за вислугу років (40%) - 119,60 грн., надбавка за виконання завдань (50%) - 209,30 грн., надбавка за допуск до державної таємниці - 44,85 грн.) не впливає на зміну базового місяця, який встановлений в січні 2008 року, оскільки розмір збільшення грошового забезпечення у сумі 672,75 грн. не перевищив суму індексації нараховану в цьому місяці у сумі 2710,05 грн. (п. 5 Порядку № 1078; роз`яснення Мінсоцполітики від 18.04.2018 № 28/о/66-18).

Враховуючи викладене, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у січні 2008 року, то для визначення суми індексації такому працівнику має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року. (Лист Міністерства соціальної політики України від 28.04.2016 № 201/10/136-16).

Судом встановлено, що за розрахунком сума індексації, яка підлягає оплаті у зв`язку із звільненням з лав ЗСУ за період з січня 2016 року по листопад 2017 року становить 70848,98 грн.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що покликання на причину не виплати індексації грошового забезпечення у зв`язку з тим, що грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України було значно збільшено за рахунок збільшення розмірів їх преміювання і як наслідок це впливає на те, щоб не проводити індексацію грошового забезпечення є необгрунтованим.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2015 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 23.03.2002 № 5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Крім того, у листі Держпраці від 19.05.2016 № 5548/4/4.3-ДП-16 зазначено, що проведення індексації заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачено статтею 95 Кодексу законів про працю України. А тому індексація заробітної плати є мінімальною державною гарантією в оплаті праці, за недотримання якої юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 4 частини другої статті 265 КЗпП України).

Окрім цього, не заслуговують на увагу покликання відповідача на причину не виплати індексації грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди.

Так, відсутність механізму виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців за минулий період не може бути підставою для позбавлення позивача права на оплату праці, однією з основних державних гарантій якого є індексація грошового забезпечення, а не проведення та не виплата цієї гарантії є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

В той же час, пунктом 6 наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» передбачено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців здійснювати відповідно до вимог законодавства України.

Згідно з п.10 наказу Міністра оборони України від 09.02.2017 №88 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік» визначено нарахування і виплату індексації здійснювати відповідно до вимог законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.08.2016 року у справі № 806/2255/15.

Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №825/694/17 залишено в силі рішення попередніх інстанцій, якими визнано протиправними дії Чернігівського прикордонного загону в частині не виплати індексації грошового забезпечення за 2016 - 2017 роки. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з січня 2016 року по квітень 2017 року. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18; від 03.04.2019 у справі 638/9697/17.

Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 належить виплатити індексацію його грошового забезпечення за період часу з 01.01.2016 по 30.11.2017, що становить 70848,98 гривень, а тому, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У свою чергу, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатським об`єднанням надано суду договір про надання правової допомоги №673 від 22.07.2019, ордер серії ВС №1004415, акт виконаних робіт від 05.11.2019 з розрахунком витраченого часу для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару), платіжне доручення №@2PL608865 від 06.11.2019.

У свою чергу, згідно з актом виконаних робіт з розрахунком витраченого часу для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) від 05.11.2019, адвокатське обєднання надало клієнту юридичні послуги, згідно договору про надання правової допомоги у розмірі 4000 грн.

У відповідності до платіжного доручення №@2PL608865 від 06.11.2019, кошти в сумі 4000,00 грн надійшли на рахунок адвокатського об`єднання від Заратуйченка С.В.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, позивачем документально доведено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин та з урахуванням задоволення адміністративного позову у повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судовий збір стягненню не підлягає, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :
позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 30.11.2017.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з з 01.01.2016 по 30.1 1.2017 в сумі 70848 (сімдесят тисяч вісімсот сорок вісім) грн 98 коп.

Стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст рішення складено та підписано 03.02.2020.