Справа № 520/7859/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 лютого 2020 р.Справа № 520/7859/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року по справі № 520/7859/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ТРАНС" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

На зазначене рішення суду Головне управління ДФС у Харківській області подало апеляційну скаргу. Також разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та оригінал платіжного доручення №8316 від 27 грудня 2019 року на суму 2881,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що рішення Харківського окружного адміністративного суду ухвалене 16.10.2019 р. Повний текст виготовлено 16.10.2019 р. Копія повного тексту направлена сторонам по справі.

Апеляційна скарга вдруге подана Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області до Харківського окружного адміністративного суду 08.01.2020 року засобами поштового зв`язку, тобто вже після закінчення встановленого процесуальним законом строку на її подання, який вираховуються з дати повного тексту рішення.

В обґрунтування заявленого клопотання, відповідач зазначає, що відповідачем, в межах строків на апеляційне оскарження було подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019р. по справі № 520/7859/19, проте, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019р. Головному управлінню ДФС у Харківській області відмовлено в задоволенні клопотання про продовження строків на усунення недоліків та повернуто апеляційну скаргу у зв`язку з несплатою судового збору. Судовий збір не було сплачено через відсутність бюджетних асигнувань, призначених для сплати судового збору. Крім того, в цей період проводилось безспірне списання коштів, на період яких припинялося виконання платіжних доручень. Оскільки, на момент первинного звернення з апеляційною скаргою Головне управління ДФС у Харківській області було позбавлено можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у даній справі через відсутність на реєстраційному рахунку відповідних коштів, то вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин. Крім того, заявник просить суд звернути увагу, що ГУ ДФС у Харківській області діяло швидко, а тому негайно після сплати судового збору повторно подало апеляційну скаргу. Крім цього, зазначають, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній в ухвалі від 21.11.2016 по справі № 826/1722/14, згідно із якою неможливість сплати судового збору є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, підстави для поновлення такого строку є наявними. Також, відповідач у своєму клопотанні зазначає, що після отримання копії ухвали, якою апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області повернуто заявнику, апелянт без зволікань після сплати судового збору повторно подав апеляційну скаргу, що також є підставою для поновлення строків на апеляційне оскарження, згідно з правовою позицією, висловленою в ухвалі Верховного Суду від 22.07.2019 року по справі № 820/1773/19. Враховуючи вищевикладене, просить суд надати можливість захистити інтереси держави та не позбавляти права на оскарження судового рішення, та визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.19р. по справі № 520/7859/19 та поновити ГУ ДФС у Харківській області строк на апеляційне оскарження. До клопотання додають завірені копії документів: повідомлення щодо безспірного списання коштів від 28.11.2019 № 11403/9; довідка від 25.11.2019 № 632/20-40-05-29.

Проте дослідивши матеріали справи та надане заявником клопотання, судом не вбачається поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Головним Управлінням ДФС у Харківській області було подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.20р. по справі № 520/7859/19. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2019 року зазначена апеляційна скарга була залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення її без руху. Роз`яснено, що недоліки апеляційної скарги можуть бути усунуті шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 2881,50 грн.

На виконання вимог ухвали суду, 06.12.19 р., Головним управлінням ДФС у Харківській області подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Харківській області про продовження строку на усунення недоліків поданої апеляційної скарги. Апеляційна скарга Головного управління ДФС у Харківській області повернута скаржнику.

З тексту клопотання, як підстава пропуску строку на апеляційне оскарження, вбачається лише неможливість сплати судового збору, у зв`язку з зупиненням операцій з бюджетними коштами, але доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору з моменту виготовлення повного тексту оскаржуваного рішення (з моменту отримання повного тесту рішення) до моменту подачі апеляційної скарги у січні 2020 року апелянт не надав та матеріали справи таких доказів не містять.

Посилання апелянта на ухвали Верховного суду від 18.11.2016 року по справі № 826/1722/14, від 22.07.2019 року по справі № 820/1773/19, якими податковому органу поновлено строк оскарження судового рішення, судова колегія не приймає до уваги, оскільки суд касаційної інстанції у зазначених ухвалах лише погодився із заявником щодо поважності пропуску такого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частиною першої статті 121 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд зверну увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Окрім того, відповідачем не надано доказів вжиття заходів, направлених на своєчасну подачу апеляційної скарги, які свідчили б про сумлінне та добросовісне ставлення суб`єкта владних повноважень до виконання процесуального обов`язку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, встановленого законом, на апеляційне оскарження вищеозначеного судового рішення, оскільки заявником не надано доказів, які би безспірно посвідчили цю обставину.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17 (К/9901/60991/18).

Колегія суддів звертає увагу, що надані до клопотання довідка від 25.11.2019 р. про наявність кредиторської заборгованості та повідомлення щодо необхідності здійснення безспірного списання коштів, не підтверджують відсутність на рахунках апелянта коштів на сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі за весь період, з моменту ухвалення судом першої інстанції свого рішення та до моменту подання апеляційної скарги вдруге. Крім того, копії наданих апелянтом документів не завірені належним чином.

Також колегія суддів зазначає, що Головне управління ДФС у Харківській області, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд із іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень й, до того ж, є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак неналежне фінансування податкового органу, що, в свою чергу, зумовило неможливість виконання вимог ухвал про залишення апеляційної скарги без руху, і, як наслідок,

Інших обґрунтувань та належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, заявником не надано, відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Враховуючи пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відсутність належних доказів в підтвердження заявленого клопотання та надання не завірених копій документів, які перешкоджали поданню апеляційної скарги, на підставі матеріалів справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання заявника про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги з підстав, що наведені апелянтом в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та з урахуванням наданих ним документів, які не завірені належним чином.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

Керуючись ст. 118, 121, ч. 3 ст. 243, ч. 6 ст. 250, 295, 298, 299, ч.2 ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Головне управління ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис)Подобайло З.Г. Григоров А.М.