Справа № 640/2710/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Київ № 640/2710/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного агентства України з управління зоною відчуження

треті особи 1. Голова Державного агентства України з управління зоною відчуження

Петрук Віталій Вікторович

2. ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування Наказу № 92-ос від 23.07.2018 року,

зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного агентства України з управління зоною відчуження (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 23.07.2018р. № 92-ос "Про призначення на посаду генерального директора ДСП "Чорнобильський спецкомбінат";

- зобов`язати відповідача провести призначення на посаду генерального директора "ДСП "Чорнобильський спецкомбінат" за результатами конкурсного відбору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2019р. відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Голову Державного агентства України з управління зоною відчуження Петрука Віталія Вікторовича .

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 № 777, Статут Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», наказ від 01.02.2016 № 13-ос «Про постійно діючу Комісію з проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження» Відповідач зобов`язаний був оголосити і провести конкурс на заміщення вакантної посади генерального директора Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», та призначення провести виключно за результатами конкурсного відбору. Проте, 23 липня 2018 року, не беручи до уваги вимоги нормативно-правових актів, було укладено контракт між Державним агентством України з управління зоною відчуження, в особі Петрука В.В. , та ОСОБА_2 , що позбавило позивача можливості прийняти участь в конкурсному відборі та очолити керівництво Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильський спецкомбінат».

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що обов`язковість проведення конкурсного відбору встановлена виключно для призначення керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд гривень).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року вказаний адміністративний позов залишений без розгляду в частині позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу від 23 липня 2018 року № 92-ос «Про призначення на посаду генерального директора ДСП «Чорнобильський спецкомбінат».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року про залишення без розгляду позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Державного агентства України з управління зоною відчуження від 23 липня 2018 року № 92-ос «Про призначення на посаду генерального директора ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.

15.11.2019р. матеріали справи повернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2019р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 у поданій 26.12.2019р. заяві вказав, що письмові пояснення подавати не буде, оскільки викладені у відзиві ДАЗВ аргументи є повними та достатніми для спростування позовних вимог. Також ОСОБА_2 просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, позивач оскаржує наказ Державного агентства України з управління зоною відчуження, яким ОСОБА_2 призначено на посаду генерального директора ДСП "Чорнобильський спецкомбінат". При цьому зазначає, що цей наказ не відповідає вимогам законодавства, зокрема, Постанові Кабінету міністрів України від 14.01.2015р. №777, оскільки призначення третьої особи ОСОБА_2 відбулось поза конкурсом, що порушує публічно-правовий порядок функціонування державних підприємств та порушує його законний інтерес щодо участі у проведенні конкурсу.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 4 КАС нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС).

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Отже, нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

З огляду на наведені вище положення КАС та загальновідомі ознаки та властивості нормативно-правового й індивідуального актів, оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, оскільки: винесений відповідачем щодо питань проходження публічної служби третьою особою ОСОБА_2 ; не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а передбачає індивідуалізовані приписи щодо призначення ОСОБА_2 на посаду; адресований виключно даній особі; не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямований на виникнення конкретних правовідносин між Державним агентством України з управління зоною відчуження і ОСОБА_2 ; не розрахований на багаторазове застосування, а вичерпує дію після призначення на посаду.

Отже, право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 9901/22/17, від 6 та 12 червня 2018 року у справах № 800/489/17 та № 800/587/17 відповідно, від 16 жовтня 2018 року у справі № 9901/415/18, а також у постановах від 9 квітня 2019 року у справі №9901/611/18 та від 29 травня 2019 року у справі №9901/284/19.

Суд зазначає, що оскаржуваний наказ від 23.07.2018р. № 92-ос Державного агентства України з управління зоною відчуження, яким ОСОБА_2 призначено на посаду генерального директора ДСП "Чорнобильський спецкомбінат", не породжує прав і обов`язків позивача, не впливає на обсяг та можливість здійснення йог прав та повноважень.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу від 23.07.2018р. № 92-ос, оскільки позивачем не доведено факту порушення його охоронюваних законом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин оскаржуваним наказом.

При вирішенні справи судом враховуються також відповідна позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 25 липня 2018 року по справі №296/7776/16-а.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести призначення на посаду генерального директора "ДСП "Чорнобильський спецкомбінат" за результатами конкурсного відбору суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» Підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження. Підприємство створене відповідно до Наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09.12.2010р. № 1086.

Згідно з Положенням про Державне агентство України з управління зоною відчуження, затвердженого Постановою КМ України № 564 від 22.10.2014р., Державне агентство України з управління зоною відчуження (ДАЗВ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля та який реалізує державну політику у сфері управління зоною відчуження і зоною безумовного (обов`язкового) відселення, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення об`єкта "Укриття" на екологічно безпечну систему, а також здійснює державне управління у сфері поводження з радіоактивними відходами на стадії їх довгострокового зберігання і захоронення.

Підпунктом 5 пункту 4 цього Положення визначено, що Державне агентство України з управління зоною відчуження (ДАЗВ) здійснює функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 878-р від 14.09.2011 року «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій до сфери управління Державного агентства з управління зоною відчуження» ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» () включено до Переліку цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій, що передаються до сфери управління Державного агентства з управління зоною відчуження.

Таким чином, Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат» є суб`єктом господарювання державного сектору економіки та передано до сфери управління Державного агентства з управління зоною відчуження.

Відповідно до п.21 ч.1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань організовують і проводять конкурси з визначення керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки.

Згідно пп. «г» п. 18 ч.2 ст. 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України визначає порядок конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2008 року № 777 (далі - Постанова) затверджено Порядок проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки» (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1-2 зазначеної Постанови, рішення про необхідність проведення конкурсного відбору для призначення керівника суб`єкта господарювання державного сектору економіки приймається міністерством, Фондом державного майна, іншим органом, що здійснює управління об`єктами державної власності, крім призначення керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. гривень).

Призначення керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства, зазначеного у абзаці першому цього пункту, здійснюються виключно за результатами конкурсного відбору відповідно до Порядку, затвердженого цією постановою.

Відповідно до пункту 1 Порядку, цей Порядок визначає процедуру конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки у разі прийняття міністерством, фондом державного майна, іншим органом, що здійснює управління об`єктами державної власності, рішення про необхідність проведення такого відбору, а також процедуру конкурсного відбору керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. гривень).

Підставою для оголошення конкурсу відбору керівника підприємства є рішення (наказ) міністерства, Фонду державного майна або іншого органу, який виконує функцію з управління підприємством, із зазначенням строку приймання заяв і проведення конкурсного відбору, яке для підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, приймається не пізніше ніж через 20 днів після відкриття вакансії керівника підприємства (абзац перший пункту 2 Порядку).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що для проведення конкурсного відбору керівників підприємств, крім керівників особливо важливих для економіки підприємств, суб`єкт управління утворює постійно діючу комісію або комісії для конкурсного відбору керівників окремих підприємств (далі - комісія).

Склад комісії затверджується відповідним актом суб`єкта управління.

Відповідно до пункту 4 Порядку, Комісія:

оприлюднює на офіційному сайті суб`єкта управління не пізніше ніж протягом 10 днів після прийняття рішення (наказу), зазначеного у пункті 2 цього Порядку, оголошення про проведення конкурсного відбору на посаду керівника підприємства, яка стала вакантною (далі - оголошення), та результати конкурсного відбору не пізніше ніж протягом трьох днів з дати його завершення;

приймає, реєструє та перевіряє на відповідність вимогам цього Порядку документи, подані претендентами;

ухвалює рішення про допуск претендентів до конкурсного відбору або відхилення їх кандидатур;

приймає і реєструє пропозиції, внесені учасниками конкурсного відбору;

забезпечує відкритість конкурсного відбору та за результатами розгляду зазначених пропозицій визначає його переможця;

розробляє та затверджує вимоги до претендентів;

надсилає разом із згодою на обробку персональних даних претендентів запит до МВС стосовно надання інформації щодо відсутності (наявності) у них судимості, заборони займати відповідні посади або займатися певними видами діяльності.

Відповідно до пункту 9 Порядку в оголошенні зазначаються такі відомості:

найменування та місцезнаходження підприємства, основні напрями його діяльності з додержанням вимог законодавства про інформацію з обмеженим доступом;

строк і місце приймання заяв на участь у конкурсному відборі (далі - заяви) та номер телефону для довідок;

перелік документів, що подаються претендентом, та вимоги щодо їх оформлення;

дата і місце проведення конкурсного відбору та оприлюднення його результатів;

вимоги до претендента та конкурсної пропозиції;

інформація, що стосується фінансово-економічного стану підприємства, - відомості про баланс (форма № 1), звіт про фінансові результати (форма № 2), звіт про рух коштів (форма № 3), звіт про власний капітал (форма № 4), примітки до річної фінансової звітності (форма № 5);

адреса електронної пошти, на яку претендент надсилає заяву для участі в конкурсному відборі та документи, зазначені у пункті 10 цього Порядку.

Абзацом 2 пункту 20 Порядку визначено, що кандидатура, відібрана за результатами конкурсного відбору на посаду керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, погоджується Кабінетом Міністрів України за поданням керівника суб`єкта управління (крім випадків, визначених абзацом п`ятим цього пункту)..

З аналізу наведеного вбачається, що Постановою та Порядком врегульовано процедуру конкурсного відбору керівників для трьох категорій суб`єктів господарювання (підприємств):

- державного сектору економіки у разі прийняття рішення про необхідність проведення такого відбору, органом, що здійснює управління об`єктами державної власності такого суб`єкта господарювання;

- підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень;

- особливо важливого для економіки підприємства (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. гривень).

Разом з тим, порядком встановлені певні відмінності у процедурі проведення конкурсного відбору керівників для цих підприємств залежно від категорії такого суб`єкта господарювання, що полягають у способі, порядку та суб`єкті проведення конкурсного відбору, а також у разі необхідності погодження Кабінетом Міністрів України призначення кандидатури за результатами конкурсного відбору, у випадках, визначених пунктом 20 Порядку.

Аналізуючи наведене вище слід дійти висновку, що виключено за результатами конкурсного відбору здійснюється призначення керівника стратегічного підприємства та керівника особливо важливого підприємства. Призначення керівника підприємства державного сектору економіки, що не відноситься до зазначених вище, здійснюється за результатами конкурсного відбору тільки у разі прийняття рішення про проведення конкурсного відбору органом, що здійснює управління об`єктами державної власності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2019 суд зобов`язував Державне агентство України з управління зоною відчуження надати суду інформацію про розмір чистого доходу ДСП "Чорнобильський спецкомбінат" за 2017 та 2018 роки та вартість активів ДСП "Чорнобильський спецкомбінат" за даними фінансової звітності за 2017 та 2018 роки.

Відповідно до поданих відповідачем звітів про фінансові результати ДСП "Чорнобильський спецкомбінат" за 2017 та 2018 роки та вартість активів ДСП "Чорнобильський спецкомбінат" за даними фінансової звітності за 2017 та 2018 роки, останній не підпадає під дію положень п. 1-2 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого Постановою КМ України № 777 від 03.09.2008р.

В свою чергу, згідно з п. 8.1 Статуту Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» Уповноважений орган управління організовує і проводить конкурс із визначенням керівника підприємства.

Відповідно до п. 7.3 та 7.5 Статуту Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» генеральний директор Підприємства призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління. Генеральний директор Підприємства призначається на посаду за результатами конкурсного відбору.

Отже, відповідно до п.21 ч.1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», п. 1-2 Постанови КМ України № 777 від 03.09.2008р. та п. 8.1 Статуту Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», конкурс з визначення керівника ДП «Чорнобильський спецкомбінат» проводиться лише за рішенням Уповноваженого органу, яким у даному випадку є Державне агентство з управління зоною відчуження.

Таким рішенням Уповноваженого органу є відповідні положення Статуту Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», який затверджено наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 17.09.2018 за № 189.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, суду не надано доказів внесення змін до Статуту Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» станом на момент розгляду справи.

А відтак, судом встановлено, що відповідачем вимоги Порядку № 777 не дотримуються в частині не проведення конкурсного відбору на посаду керівника ДП «Чорнобильський спецкомбінат» та призначення керівника підприємства за наслідками проведення такого конкурсу.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до відкритої інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що міститься на сайті Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат» () з 02.04.2019р. перебуває в стані припинення.

Головою комісії з припинення (ліквідатор) є Калачик Володимир Михайлович.

Відповідно до ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Пунктом 1 ч.1 ст. 110 ЦК України встановлено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи (ч.3 ст. 105 ЦКУ).

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (ч. 4 ст. 105 ЦКУ).

Відповідно до п. 11.3 статуту ДП «Чорнобильський спецкомбінат» з моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження з управління підприємством.

Отже, аналізуючи вище перелічені норми Цивільного кодексу України, та п. 11.3 Статуту ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» повноваження голови ліквідаційної комісії прирівнюються до повноважень керівника підприємства.

Суду не надано доказів призначення голови комісії з припинення (ліквідатора) Калачика Володимира Михайловича за результатами проведення конкурсної процедури.

Отже, судом встановлено, що призначення голови ліквідаційної комісії ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» було проведено з порушенням порядку призначення керівника суб`єкта управління об`єктами державної власності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у спосіб, який відповідає характеру спірних правовідносин та відновлює порушені права позивача, а саме - шляхом зобов`язання Державного агентства з управління зоною відчуження вчинити дії, передбачені Порядком, затвердженим Постановою KM України від 03.09.2008р. №777, щодо проведення конкурсного відбору керівника ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» ().

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Державне агентство з управління зоною відчуження вчинити дії, передбачені Порядком проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008р. №777, щодо проведення конкурсного відбору керівника Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» ().

3. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій