Справа № 200/13724/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 р. Справа№200/13724/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 20 червня 2019 року про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання розглянути повторно заяву про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням періодів роботи, які внесені в трудову книжку від 17 жовтня 1997 року серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, проте відповідач протиправно відмовив у призначені пенсії, пославшись на недостатність трудового стажу. До страхового стажу відповідачем враховано лише період роботи, підтверджений даними персоніфікованого обліку, інші періоди роботи не враховані, через недоліки оформлення трудової книжки. Позивач вважає, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу при призначенні пенсії, оскільки відповідальність за ведення трудової книжки покладається на відповідального робітника підприємства.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, надав відзив на адміністративний позов у якому зазначив, що оскільки записи в трудовій книжці позивача по деяких періодах роботи зроблено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року, а саме: мають виправлення в датах, дописані дати наказів, не мають назви підприємства та відсутні дані про виконання мінімуму трудової участі у громадському господарстві, такі періоди відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій підлягають перевірці. На підставі поданих документів, позивачу відмовлено у призначені пенсії, у зв`язку із відсутністю відповідного страхового стажу, який було обчислено за даними, наявними в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 2 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справи, призначено судове засідання на 26 грудня 2019 року та витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 30 січня 2020 року.

У судове засідання 30 січня 2020 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України

суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 червня 2019 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, додавши: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; документ про місце проживання (реєстрації) особи; паспорт; трудову книжку; довідку ВПО; свідоцтво про шлюб, що підтверджується матеріалами справи та не є спірним між сторонами.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 червня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 26 років.

Так, згідно вказаного рішення, страховий стаж обчислено за даними, наявними в індивідуальних відомостях про застраховану особу та складає 14 років 5 місяців 23 дні, при цьому до страхового стажу не враховано дані про періоди, внесені до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки невірно записана дата видачі трудової книжки (17 октября 197 г.). Також вказано, що без додаткових документів неможливо врахувати до страхового стажу періоди роботи, внесені до трудової книжки: з 26 вересня 1977 року по 4 липня 1978 року на Донецькому авторемзаводі №1, так як виправлена дата прийому на роботу; з 4 серпня 1978 року по 12 травня 1980 року в Новоазовській ЦРЛ, так як запис завірено нечітким відтиском печатки; з 14 жовтня 1980 року по 20 січня 1981 року в Новоазовській ЦРЛ, так як виправлена дата звільнення з роботи; з 20 квітня 1983 року по 18 вересня 1984 року, так як відсутнє найменування підприємства при прийомі на роботу; з 19 вересня 1984 року по 25 червня 1993 року в колгоспі «Заветы Ильича» (рос. мовою), так як відсутні дані про виконання мінімуму трудової участі у громадському господарстві; з 10 липня 1993 року по 18 грудня 1998 року в Малому підприємстві фірма «Таврика», так як дописано рік наказу про звільнення з роботи.

Не погодившись із відмовою у призначені пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058) передбачає, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема:з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема:59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Відповідно частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення", та відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 17-1 Порядок № 637 у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

В періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (надалі Інструкція №162).

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно підпунктів 2.10 та 2.11. пункту 2 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Порядок внесення записів про трудову діяльність особи у відомостях про роботу регламентований пунктами 2.13- 2.14. Інструкції № 162.

Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17 серпня 1993 року за № 110, передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій. Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Судом встановлено, що у відомостях про особу на першому (титульному) аркуші трудової книжки позивача серії БТ НОМЕР_2 відсутня дата заповнення трудової книжки: вказана дата 17 жовтня 197 року.

Проте, суд зазначає, що неналежне зазначення року заповнення трудової книжки не можу бути підставою для не урахування до страхового стажу усіх періодів роботи, які внесені в трудову книжку.

Так, запис № 1 щодо прийняття позивача учнем токаря інструментальної дільниці на Донецькому авторемзаводі №1, має виправлення в даті прийому на роботу, проте чітко вказано дату наказу про прийом на роботу (Наказ 261-К, від 26 вересня 1977 року).

Суд вважає, що неналежне засвідчення виправлення в даті прийому на роботу, в даному випадку не є суттєвою обставиною, яка може бути підставою для неврахування такого періоду до страхового стажу позивача.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 4 серпня 1978 року по 12 травня 1980 року в Новоазовській ЦРЛ, так як запис завірено нечітким відтиском печатки та з 14 жовтня 1980 року по 20 січня 1981 року в Новоазовській ЦРЛ, так як виправлена дата звільнення з роботи, суд зазначає, що на підтвердження зазначеного періоду роботи позивачем до суду надана довідка Новоазовської центральної районної лікарні та копії наказів з яких убачається, що позивач у період з 8 серпня 1978 року по15 травня 1980 року та з 14 жовтня 1980 року по 5 січня 1981 року працювала на відповідних посадах у Новоазовській ЦРЛ.

Так, запис №10 щодо періоду роботи у Новоазовській СЕС з 20 квітня 1983 року по 18 вересня 1984 року не містить назви підприємства, проте ця запис завірена відповідною печаткою, крім того, запис №9 містить посилання на переведення у Новоазовську райСЄС на посаду дезінфектора. Таким чином суд вважає, що період роботи позивача у Новоазовській СЕС з 20 квітня 1983 року по 18 вересня 1984 року протиправно не зараховано до страхового стажу.

При цьому суд зазначає, що запис №21 про звільнення позивача з Малого підприємства фірма «Таврика» не містить виправлення (допису) Наказу №27 від 27 грудня 1998 року, що спростовує твердження відповідача.

Суд зауважує, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Суд звертає увагу, що пенсійним органом заявникові було надано строк до 12 вересня 2019 року для подання додаткових документів, яких недостатньо для призначення пенсії, що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с. 62), проте спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято відповідачем 20 червня 2019 року, тобто до встановленої дати для подання додаткових документів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував періоди роботи позивача внесені до трудової книжки серія НОМЕР_1 до страхового стажу.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним та скасування Рішення від 20 червня 2019 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновку суду.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в сумі 768,40 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 червня 2019 року про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, б. 13; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) від 12 червня 2019 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, б. 13; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв