Справа № 826/10387/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2020 року

Київ

справа №826/10387/18

адміністративне провадження №К/9901/2510/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С. Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 826/10387/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 21979-1305-2652,-

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2020 року ОСОБА_1 (безпосередньо через канцелярію суду) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року (у повному обсязі постанову суду було складено 19 грудня 2019 року) у справі № 826/10387/18.

До матеріалів касаційної скарги додано платіжне доручення від 16.01.2020 № 24815281 у розмірі 2295,93 грн.

Відповідно до реєстру підтверджень оплат із Казначейства кошти для сплати судового збору у цій справі було зараховано 16.01.2020.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України до справ незначної складності також відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі № 826/10387/18 є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 27.03.2018 № 21979-1305-2652, винесене Головним управління ДФС у м. Києві, яким визначено грошове зобов`язання за 2018 рік у розмірі 114796,24 грн за платежем: земельний податок з фізичних осіб, що не перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже судами першої та апеляційної інстанції правильно віднесено справу до справ незначної складності.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже законодавець визначає випадки за наявності яких можливо переглянути справу в касаційній інстанції незначної складності.

Однак, скаржник у вищенаведеній касаційній скарзі не наводить підстав щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з винесеним рішеннями першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 в касаційній скарзі, вказує на неправильність застосування судами норм матеріального та процесуального права при винесені вищезазначених рішень, а також посилається на різну правову позицію викладену у постановах Верховного Суду з аналогічних справ, а саме постанови Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 826/10196/17, від 27 лютого 2018 року у справі № 826/14191/16, від 26 червня 2018 року у справі № 826/4933/17, постанови Верховного суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/13291/16.

Однак, Верховний Суд не приймає посилання скаржника на наведені доводи, а саме різну правову позицію, відміну від правової позиції наведену у спірних рішеннях першої та апеляційної інстанції, оскільки в перелічених судових рішеннях не йдеться про подібність правовідносин, а вони визначаються обставинами кожної окремої справи.

Отже у спірних рішеннях судами зроблені висновки про те що позивач який не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належним йому на праві власності нежитловим приміщенням зобов`язаний сплачувати земельний податок з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. У спірних постановах є посилання на правову позицію Верховного Суду від 19.06.2018 року № 826/8009/16, 826/1430/16 від 23.052019 року

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 826/10387/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

В.П. Юрченко