Справа № 420/7251/19
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7251/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.11.2019 року №166832.

Позов обґрунтовано наступним.

03.10.2019 року на а/д. м-14-05, Київ-Одеса, 450 км. + 500 м. інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведена рейдова перевірка під час якої перевірено транспортний Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить автомобільному перевізнику ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ», водій якого ОСОБА_1 здійснював внутрішні «перевезення небезпечних вантажів згідно ТТН №634784 від 02.10.2019 року, за результатами якої складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 193234.

В Акті встановлено порушення відповідальність за яке передбачена абз. 3, ч.1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», надання послуг з перевезень небезпечних вантажів без оформлення документів перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, а саме без оформлення щоденного реєстраційного листа режиму праці та відпочинку водія.

Позивачем надані заперечення на Акт, в яких він просив, не застосовувати адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн., оскільки з водіями ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» проведено спеціальний інструктаж щодо своєчасного встановлення, змінювання особистої картки водія кожного дня протягом керування на міжміських внутрішніх маршрутах.

18.11.2019 року позивачем отримана Постанова Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №168553 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Позивач не погоджується з застосуванням адміністративно-господарського штрафу, а Постанову №168553 вважає безпідставною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачається перелік не усіх документів, що мають знаходитися у транспортному засобі під час перевезення вантажів.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (ч.2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Вичерпаний перелік цих інших документів, у разі здійснення внутрішніх перевезень вантажів, затверджено Постановою КМУ від 25.02.2009 № 207.

Проте, такий документ, як картка водія в переліку документів на підставі, яких виконуються вантажні перевезення, ані ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ані Постановою КМУ від 25.02.2009 № 207 не передбачений.

Крім того, в Акті використано термін чип-карта водія. В Порядку обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах) (наказ Міністерство інфраструктури України від 30.05.2013 №329), вжито інший термін: картка - картка цифрового контрольного пристрою (тахографа) із вбудованою мікросхемою, призначеною для використання в цифровому контрольному пристрої, типи якої затверджено відповідно до вимог ЄУТР (картка водія зі строком дії до 5 років; картка майстерні зі строком дії до 1 року; картка контролера зі строком дії до 2 років; картка підприємства зі строком дії до 5 років). Тобто назва чип-карта водія в термінах - відсутня.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 04.12.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача 26.12.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером ОДЕСА ЦОКК 221.

13.01.2019 року за вх. ЕП/233/19 від представника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на транспорті Кучеренко Г.А. (за довіреністю) надійшов відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

За результатами рейдової перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезпеки к Одеській області було складено Акт № 193234 від 03.10.2019 року щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні «інші документи передбачені законодавством».

Підставою складення Акту перевірки стала відсутність (не оформлення) в транспортному засобі позивача, обладнаного тахографом, реєстраційних листів підтвердження діяльності режиму праці та відпочинку, що є порушенням вимоги пункту 3.3 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті».

Відтак, відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» 18.11.2019 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області винесена Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №168553, якою позивача накладено штраф у сумі 1700,00 грн., відповідно до абз.3. ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» (ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» - далі), , адреса: 65026, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Жуковського, будинок 15, квартира 2 є юридичною особою, державну реєстрацію здійснено 26.07.2001 року за № 0029769, види діяльності, які здійснює товариство (за КВЕД): 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

30.09.2019 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області видано направлення на рейдову перевірку №026350, відповідно до якого в період з 30.09.2019 по 07.10.2019 року призначено проведення рейдової перевірки транспортних засобів додержання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

03.10.2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №193234, яким встановлено порушення, а саме: «надання послуг з перевезень небезпечних вантажів згідно ТТН №634784 від 02.10.2019 року Транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом. Водій не використовував чіп-картку водія».

Відповідальність за порушення передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: надання послуг з перевезень небезпечних вантажів без оформлення документів передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, без оформлення щоденного реєстраційного листа режиму праці та відпочинку водія.

Від підписання Акт №193234, водій, що здійснював перевезення - ОСОБА_1 відмовився.

01.11.2019 року за №66050/32-1/24-19 Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на адресу ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» направлено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким повідомлено, що розгляд справи призначено на 18.11.2019 року у приміщенні Управління Укртрансбезпеки в Одеській області.

18.11.2019 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області винесена Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №168553, якою на ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір в даній справі виник внаслідок прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі Акта перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, яку позивач вважає протиправною.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до пп.6,19 п.5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, контроль і нагляд за організацією безпечного перевезення небезпечних вантажів (крім дорожнього перевезення небезпечних вантажів, яке контролюється Національною поліцією, та перевезення морським та річковим транспортом, яке здійснюється Морською адміністрацією); контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Статтею 3 Закону № 2344-ІІІ визначено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Частиною 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В силу статті 34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною восьмою статті 53 Закону № 2344-ІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Приписами частини другої статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначені документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а саме:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно зі статтею 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Згідно з пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 (далі - Положення № 340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км,вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", «Про дорожній рух» розроблено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену наказом Наказ Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 № 385 (Інструкція №385 - далі).

Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів (п.1.2), і поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п.1.3).

Згідно з пунктами 3.3, 3.6 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Судом встановлено, що 03.10.2019 року на а/д. М-14-05, Київ-Одеса, 450 км. + 500 м. інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведена рейдова перевірка під час якої перевірено транспортний Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить автомобільному перевізнику ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ», на якому водій ОСОБА_1 здійснював внутрішні перевезення небезпечних вантажів згідно ТТН № 634784 від 02.10.2019 року.

За перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 193234, яким встановлено порушення відповідальність за яке передбачена абз. 3, ч.1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, надання послуг з перевезень небезпечних вантажів без оформлення документів перелік яких визначений ст. 48 цього Закону (без оформлення щоденного реєстраційного листа режиму праці та відпочинку водія).

Крім того, перевіркою встановлено, що транспортний засіб Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 обладнано цифровим тахографом.

В запереченнях наданих ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» на Акт перевірки від 03.10.2019 року №193234 зазначено «… з водіями підприємства проведено спеціальний інструктаж щодо своєчасного встановлення, змінювання картки водія кожного дня протягом керування ТЗ на міжміських маршрутах», тобто, позивачем також підтверджується, що транспортний засіб позивача було обладнано тахографом, що відповідно, покладає на водія транспортного засобу певні обов`язки відповідно до Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в Постановах Верховного Суду (ч.5 ст. 242 КАС України).

Суд вважає необхідним зазначити правову позицію сформовану Верховним Судом в постанові від 10.05.2019 року у справі №816/124/17 (провадження №К/9901/34159/18):

«При цьому, зі змісту даної статті не вбачається, що управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є триваючим правопорушенням.

Заповнення щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку є щоденним обов`язком водія, а тому перевірка дотримання такого обов`язку проводиться окремо за кожен день, коли водій керував відповідним транспортним засобом».

Тобто, із вище зазначених положень Закону та позиції Верховного Суду, можливо зробити висновок, що у разі відсутності контрольного пристрою (тахографу) або його не використання, водій транспортного засобу зобов`язаний формувати реєстраційний листок режиму праці та відпочинку за кожен день перевезень вантажу.

На час проведення перевірки транспортного засобу позивача, водій ОСОБА_1 не використовував особисту картку водія кожного дня, коли керував транспортним засобом та не заповнював реєстраційні листки режимів праці та відпочинку.

Щодо посилання позивача, на ту обставину, що в Акті перевірки від 03.10.2019 року посадовими особами Укратрансбезпеки зазначений такий термін, як «чип-карта водія», який не передбачений чинним законодавством.

Відповідно до Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, у разі використання цифрового тахографа водій своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти, особисту картку водія, проте, як зазначає позивач, посадовими особи відповідача застосовано інший термін «чип-карта водія».

Відповідно до «Порядку обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах)», картка - картка цифрового контрольного пристрою (тахографа) із вбудованою мікросхемою.

При цьому, мікросхема (або інтегральна схема) - електронна схема, що реалізована у вигляді напівпровідникового кристалу (чіпу), що виконує певну функцію.

Чіп - напівпровідникова структура, на поверхні якої сформовані контактні площинки.

Картка водія для тахографа - це схожа на водійське посвідчення пластикова карта з нанесеними на її поверхню графічної і текстової інформації про користувача (водія) карти, яка має в своєму складі електронний чіп, призначений для запису режиму роботи водія, швидкості його руху, пройденого відстані, часу руху і часу відпочинку, а також про перерви в роботі. Всі параметри записуються і зберігаються в спеціалізованому форматі.

Отже, використання словосполучення «чип-карта водія» не суперечить вимогам чинного законодавства та не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови.

Щодо твердження позивача, що в переліку документів, які необхідні для здійснення внутрішніх перевезень вантажів передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відсутній такий документ, як картка водія, суд зазначає, що оскільки вказаний в абз.2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» перелік документів, зокрема, для водія, не є виключним, особисту карту водія необхідно відносити до категорії «інші документи, передбачені законодавством».

Згідно з пунктом 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567), справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно з пунктом 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Слід зазначити, що ані до заперечень на Акт перевірки, ані на час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивачем не були надані докази відсутності встановленого порушення, а саме: тахокарти та/або бланк підтвердження діяльності тощо, заповнені водієм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку.

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, позивач допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме, здійснював перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III), у зв`язку із чим до нього застосовані санкції у вигляді штрафу на загальну суму 1700,00 грн.

Відповідно до статті 8 Конституції України, частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії" (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Застосовуючи принцип "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", слід зазначити, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

У "Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією", опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що "критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття".

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 КАС України).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

З огляду на наведену практику ЄСПЛ, вмотивовувати - наводити аргументи, докази, які пояснюють, виправдовують певні дії, вчинки тощо або доводять їх необхідність. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його прийняття.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 2, 12,139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ», , адреса: 65026, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Жуковського, будинок 15, квартира 2, телефон (048): 731 33 33

Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4, телефон: , e-mail: )

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.