Справа № 569/18137/18
Суддя: Бердій М. А.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Самедовій Л.Р.,

з участю представників позивача Олійника В.О., Дяденчука А.І.,

відповідача Холової О ОСОБА_1 ,

представників відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Наконечної Д.О., Немеришої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Рівному Департаменту патрульної поліції Холової Олександри Сергіївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, суд -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представники позивача Олійник В.О., Дяденчук А.І.позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили суд позов задоволити, поновити позивачу строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з підстав викладених у адміністративному позові та скасувати постанову серії АР №685962 від 15 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівному ДПП лейтенантом поліції Холовою О.С.

Відповідач інспектор роти №3 батальйону УПП в м.Рівному Департаменту патрульної поліції Холова О.С. в судовому засіданні позовні вимоги позивач не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову та пояснила суду, що постанова відносно позивача була винесена правомірно, оскільки позивач здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Представники відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Наконечна Д.О ОСОБА_3 , Немеришина В.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, просили суд відмовити в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови серії АР №685962 від 15 вересня 2017 року, оскільки позивач ОСОБА_2 в позовній заяві зазначив, що відмовився підписувати оскаржувану постанову через незгоду з рішенням працівника поліції та правопорушенням, яке йому інкримінують.

Суд, заслухавши представників позивача ОСОБА_4 Ю ОСОБА_3 Ю ОСОБА_3 , Дяденчука А.І., відповідача Холову О.С., представників відповідача Наконечну Д.О., Немеришину В.О., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, 15 вересня 2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Рівному ДПП лейтенантом поліції Холовою О.С. відносно позивача було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №685962, в якій зазначено, що 15 вересня 2017 року о 11 год. 50 хв. в м.Рівне по вул.Соборна, 97, водій ОСОБА_2 порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку транспортного засобу «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії знаку, чим порушив розділ 33 п.3.34 ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.3 ЗУ «Про Національну поліцію» закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно ст.14 ЗУ "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.3.34 ПДР України«Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В даному випадку порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення вимог п.33.4 ПДР України було зафіксовано постановою про адміністративне правопорушення серії АР №685962 від 15 вересня 2017 року.

На підставі ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395(далі - Інструкція № 1395).

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст.276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У ст.245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу) в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено» є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП.

При цьому, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху (ч.1 ст.122 КУпАП), здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що в свою чергу свідчить про дотримання відповідачем інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Рівному ДПП лейтенантом поліції Холовою О.С. процедури розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог абзацу 1 частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що останній не порушував Правила дорожнього руху України.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Під час відкриття провадження у справі питання щодо поновлення пропущеного строку на оскарження судом не вирішувалось, оскільки вказане питання підлягало додатковій перевірці відповідними доказами.

Із штампу вхідної кореспонденції суду на адміністративному позові вбачається, що позов було подано позивачем до суду 27 вересня 2018 року. При цьому, позивач ОСОБА_2 в адміністративному позові зазначив, що підставою відмови від отримання постанови стала незгода з рішенням працівника поліції та правопорушенням, яке йому інкримінують.

Згідно ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс» ті інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії».

Крім того, суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Посилання позивача в адміністративному позові на той факт, що про порушення своїх прав він дізнався 21 вересня 2018 року, коли отримав копію оскаржуваної постанови, про що свідчить його особистий власноручний підпис на її примірнику, суд не вважає поважними, оскільки позивач знав про існування оскаржуваної постанови 15 вересня 2017 року та не був позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до суду раніше, ніж 27 вересня 2018 року.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи. Однак з матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано не було.

Між тим, на думку суду, можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з даним позовом залежало виключно від волевиявлення самого позивача ОСОБА_2 , тобто мала суб`єктивний характер, що свідчить про неповажність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Будь-яких інших доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем не надано, а судом в ході розгляду справи не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що про порушення свого права позивач фактично дізнався 15 вересня 2017 року після оголошення йому оскаржуваної постанови. З огляду на це та враховуючи, що постанова у відповідності до ст.285 КУпАП не була вручена позивачу не з вини працівника поліції, а в наслідок відмови позивача від її отримання за наявності реальної можливості для цього, суд вважає безпідставним доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку, з посиланням на ознайомлення з нею 21 вересня 2018 року

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні клопотання позивача про поновлення прощеного строку на оскарження до суду постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №685962 від 15 вересня 2017 року слід відмовити, а поданий ним адміністративний позов слід залишити без розгляду, як поданий з пропущенням встановленого законом десятиденного строку звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 123, 241-243,248, 250 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови серії АР №685962 від 15 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Рівному Департаменту патрульної поліції Холової Олександри Сергіївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії АР №685962 від 15 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., винесену інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Рівному ДПП лейтенантом поліції Холовою Олександрою Сергіївною, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.15.5розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.