Справа № 640/21792/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Суддя-доповідач: Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року у справі за заявою керуючого санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" Степаненко Ірини Євгеніївни про забезпечення позову, поданою до пред`явлення позову,-

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2019 року керуючий санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" арбітражний керуючий Степаненко Ірина Євгеніївна (далі - Заявник) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (до пред`явлення позову), в якій просила:

- заборонити суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, обласним, Київській, Севастопольській міським, районним, районним в містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, громадських формувань, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань) проводити будь-які реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі, але не виключно, скасовувати, змінювати реєстраційні дії та записи стосовно керівника, керуючого санацією, підписанта ПАТ «Львівська вугільна компанія» Степаненко Ірини Євгеніївни;

- заборонити арбітражному керуючому ОСОБА_2 виконувати повноваження розпорядника майна, керуючого санацією, керівника, підписанта, представника Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія».

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 26 вересня 2019 року у справі №914/2441/15, серед іншого, задоволено клопотання комітету кредиторів про дострокове припинення повноважень арбітражного керуючого ОСОБА_2 як керуючого санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" та призначення керуючим санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" арбітражного керуючого Степаненко Ірину Євгеніївну; достроково припинено повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_2 як керуючого санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія"; керуючим санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" призначено арбітражного керуючого Степаненко Ірину Євгеніївну; зобов`язано арбітражного керуючого ОСОБА_2 передати керуючому санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" арбітражному керуючому Степаненко Ірині Євгеніївні всю документацію стосовно банкрутства Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія".

На підставі вказаної ухвали суду було внесено відповідний запис державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну керівника та підписанта ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Однак, у ПАТ «Львівська вугільна компанія» наявні обґрунтовані підстави вважати, що попереднім керуючим санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_2 та ще рядом фізичних осіб вчиняються незаконні дії, спрямовані на «захоплення» підприємства шляхом внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині зміни керівника та підписанта ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року вказану заяву про забезпечення адміністративного позову - задоволено частково.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, обласним, Київській, Севастопольській міським, районним, районним/містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, громадських формувань, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань) проводити будь-які реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі, але не виключно, скасовувати, змінювати реєстраційні дії та записи стосовно керівника, керуючого санацією, підписанта ПАТ «Львівська вугільна компанія» (, 80086, Львівська обл., Сокальський район, с. Сілець) Степаненко Ірини Євгеніївни .

У задоволені іншої вимоги - відмовлено.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що ймовірно неправомірні дії попереднього керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_2, спрямовані на заміну керівника підприємства, можуть призвести до зупинення роботи підприємства, тому невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Разом з тим, вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони арбітражному керуючому ОСОБА_2 виконувати повноваження розпорядника майна, керуючого санацією, керівника, підписанта, представника Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» задоволенню не підлягають, оскільки вирішення такого питання відноситься до компетенції господарського суду.

Арбітражний керуючий ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відмовити.

Вказана апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення не містить беззаперечних мотивів, з яких би вбачалось, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відсутність такого обґрунтування, на думку апелянта, свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також про безпідставність вжиття заходів забезпечення позову.

Заявником подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він наполягав на законності оскаржуваного рішення та просив залишити його в силі.

Апелянтом подано клопотання про відкладення судового засідання, обґрунтоване його перебуванням у судовому засіданні з розгляду Господарським судом Черкаської області справи №5026/1357/2012.

Між тим, в судове засідання з`явився уповноважений представник ОСОБА_2. Задля надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи було оголошено перерву.

Відтак, оскільки апелянта представляв повноважний представник, то колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні клопотання про відкладення засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Враховуючи викладене, застосування таких заходів є виправданим лише у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення суду, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказані обставини мають бути доведені позивачем.

Заявляючи клопотання про забезпечення позову позивач зазначив, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, з огляду на наступні обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24 травня 2018 року відкрито провадження у справі № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія»; визнано безспірні вимоги ініціюючого кредитора - ПАТ «Альфа-Банк» до ПАТ «Львівська вугільна компанія» у розмірі 11160835,01 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02 серпня 2018 року у справі № 914/2441/15 про введення процедури санації ПАТ «Львівська вугільна компанія», зобов`язано керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» арбітражного керуючого ОСОБА_2 протягом трьох місяців подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації ПАТ «Львівська вугільна компанія» відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалами Господарського суду Львівської області від 25 березня 2019 року, від 16 квітня 2019 року та від 16 вересня 2019 року повторно зобов`язано керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» арбітражного керуючого ОСОБА_2 подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації ПАТ «Львівська вугільна компанія» відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Станом на 24 вересня 2019 року план санації ПАТ «Львівська вугільна компанія», схвалений комітетом кредиторів, до суду не поданий, що свідчить про невиконання арбітражним керуючим ОСОБА_2 вимог ч. 6 ст. 28, ч. 1 ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та відповідних ухвал Господарського суду Львівської у даній справі.

24 вересня 2019 року відбулось засідання комітету кредиторів ПАТ «Львівська вугільна компанія», на якому вирішено: роботу керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» арбітражного керуючого ОСОБА_2 визнати незадовільною; звернутись до Господарського суду Львівської області із заявою про припинення повноважень керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» арбітражного керуючого ОСОБА_2 та про призначення керуючим санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» арбітражного керуючого Степаненко І. Є. Вказані рішення оформлено протоколом засідання комітету кредиторів ПАТ «Львівська вугільна компанія» від 24 вересня 2019 року.

25 вересня 2019 року до суду від голови комітету кредиторів надійшло клопотання про дострокове припинення повноважень арбітражного керуючого ОСОБА_2 як керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» та призначення керуючим санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» арбітражного керуючого Степаненко Ірину Євгеніївну .

На підставі рішення комітету кредиторів, у зв`язку із неналежним виконання арбітражним керуючим ОСОБА_2 повноважень керуючого санацією, суд звільнив арбітражного керуючого ОСОБА_2 від виконання повноважень керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» ухвалою від 26 вересня 2019 року.

На підставі вказаної ухвали суду було внесено відповідний запис державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну керівника та підписанта ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Однак, як зазначалося вище, за твердженням заявника, у ПАТ «Львівська вугільна компанія» наявні обґрунтовані підстави вважати, що попереднім керуючим санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_2 та ще рядом фізичних осіб вчиняються незаконні дії спрямовані на «захоплення» підприємства шляхом внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині зміни керівника та підписанта ПАТ «Львівська вугільна компанія».

На даний час слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003385, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що невстановлені особи, на підставі наказу керуючого санацією № 184 від 31 квітня 2019 року, який має знаки підробки, ніби то поклали обов`язки голови правління - генерального директора ПАТ «Львівська вугільна компанія» на час хвороби ОСОБА_2 на ОСОБА_4 , а у подальшому з рахунку ПАТ «Львівська вугільна компанія» відкритому у Акціонерному товаристві «А-АБАНК» безпідставно перераховано на рахунки юридичних та фізичних осіб грошові кошти у сумі 15 000 000 грн., які належать ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Також, як стверджує заявник, дії щодо незаконної зміни керівника ПАТ «Львівська вугільна компанія» вчиняються, зокрема, арбітражним керуючим ОСОБА_2, якого було замінено внаслідок невиконання ним своїх обов`язків як керуючим санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» та, як вказує заявник, укладав правочини не в інтересах боржника - ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Міністерством юстиції України здійснюється перевірка додержання арбітражним керуючим ОСОБА_2 вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, законодавства у сфері банкрутства через численні скарги на його діяльність.

Зважаючи на викладене, за переконанням заявника, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, інтересам та обов`язкам.

Обрання судом саме такого способу забезпечення позову, як заборона вчинення певних дій, як то проводити будь-які реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі, але не виключно, скасовувати, змінювати реєстраційні дії та записи стосовно керівника, керуючого санацією, підписанта ПАТ «Львівська вугільна компанія» Степаненко Ірини Євгеніївни, повністю узгоджується з приписами ч.2 статті 151 КАС України, та є співрозмірним з заявленими позовними вимогами керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» і відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову.

Під час тимчасової заборони вчиняти реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не відбулося втручання у дискреційні повноваження відповідача чи інших осіб, оскільки суд виконував власну компетенцію по здійсненню правосуддя відповідно до наданих Конституцією та законами України повноважень.

Дослідивши матеріали справи та клопотання про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийняв вірне рішення та доводи заявника є такими, що підтверджуються існуванням обставин, передбачених статтею 150 КАС України, за яких може бути застосовано забезпечення позову, оскільки заявником у клопотанні про забезпечення позову детально обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову до прийняття у справі судового рішення по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання про забезпечення даного адміністративного позову (частково).

Доводи скаржника зводиться до незгоди останнього з самим позовом що, відповідно, виключає можливість надання їм оцінки судом апеляційної інстанції в межах розгляду даної апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення адміністративного позову.

Докази того, що вжиття заходів забезпечення позову призвело до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалось запобігти, матеріали справи також не містять.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи чи порушено норми процесуального права.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища. Крім того, суд вважає, що застосуванням заходів забезпечення позову не може бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2020.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку