Справа № 160/10651/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
30.10.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Дніпровської міської ради, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Дніпровської міської ради, про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у Соборному районі АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,900 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянці ОСОБА_1 та зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської міської ради №361/48 від 25.09.2019 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) у АДРЕСА_2 , площею 0,839 га.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.04.2019 року Дніпровською міською радою було прийнято рішення №323/44, яким позивачеві було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку Соборному районі м АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,900 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На виконання вказаного рішення було розроблено проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки. 06.08.2019 року інженером-землевпорядником ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради було направлено звернення про затвердження проекту землеустрою, а також всі матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яке було необхідно для продовження процедури оформлення та отримання у власність земельної ділянки.
20.08.2019 року відповідачем було направлено лист-відповідь на вказане звернення про розгляд проекту землеустрою, зі змісту якого вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу не погоджено, нібито через відсутність матеріалів погодження меж земельної ділянки з одним із суміжних землекористувачів, що свідчить про невідповідність проекту землеустрою вимогам законів України. При цьому, жодних посилань на норми законодавства, які могли бути порушені при розробленні проекту землеустрою, у відповіді зазначені не були. Окрім того, 25.09.2019 року, всупереч того, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_3 районі АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,900 га, було надано позивачеві, Дніпровською міською радою було прийнято рішення № 361/48, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення тієї ж земельної ділянки, але іншій фізичній особі. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо непогодження проекту землеустрою позивача, а також рішення Дніпровської міської ради № 361/48 від 25.09.2019 року, прийняті (вчинені) з порушенням положень чинного законодавства, та такими, що порушують законні права позивача.
Ухвалою суду від 04.11.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування.
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що Дніпровською міською радою було прийнято рішення №323/44 від 24.04.2019 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпрі (6 осіб)», відповідно до якого ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_3 районі АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,0900 га.
Відповідно до п. 2 рішення №323/44 від 24.04.2019 зобов`язано громадян, у т.ч. позивача, замовити у суб`єктів господарювання, що є розробниками документації із землеустрою, згідно з вимогами, передбаченими чинним законодавством, розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та після їх погодження відповідно до чинного законодавства, подати ці проекти до міської ради для прийняття відповідного рішення.
На виконання зазначеного пункту рішення №323/44 від 24.04.2019 за замовленням позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було направлено на адресу начальника головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради звернення від 06.08.2019 року № 06/08/19-2 щодо підготовки висновку погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 .
Листом Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 20.08.2019 року № 6/22-45 «Про розгляд проекту землеустрою» ФОП ОСОБА_3 повідомлено, що відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України при відведенні земельної ділянки та розробленні документації із землеустрою з метою посвідчення прав на земельну ділянку в обов`язковому порядку проводиться кадастрова зйомка, призначення якої полягає у визначенні чи відновленні меж земельної ділянки. Кадастрова зйомка включає геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, виготовлення кадастрового плану. В наданому на розгляд проекті землеустрою відсутні матеріали погодження меж земельної ділянки з одним із суміжних землекористувачів, що свідчить про невідповідність проекту землеустрою вимогам законів України.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.08.2019 року № 9366/82-19, експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 9366/82-19 від 27.08.2019 року, зазначено «Підсумкова оцінка проекту землеустрою: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , погоджується».
З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Дніпровської міської ради від 25.09.2019 року № 361/48 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпрі (11 осіб)» надано громадянами у м. Дніпрі (додаток) дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки).
Відповідно до додатку 1 до рішення від 25.09.2019 року № 361/48 гр. ОСОБА_4 надається дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) за адресою: АДРЕСА_3 , орієнтовна площа земельної ділянки 0,839 га.
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо непогодження проекту землеустрою протиправною, а рішення Дніпровської міської ради № 361/48 від 25.09.219 року таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, звернулася до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до п. «а», «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 зазначеної статті Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно з абз. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 8 ст. 188 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Так, за приписами ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до ч. 4 ст. 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Як вбачається з матеріалів справи, Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.08.2019 року № 9366/82-19 експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 9366/82-19 від 27.08.2019 року, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , погоджується.

Проте, Листом Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 20.08.2019 року № 6/22-45 «Про розгляд проекту землеустрою» ФОП ОСОБА_3 повідомлено, в наданому на розгляд проекті землеустрою відсутні матеріали погодження меж земельної ділянки з одним із суміжних землекористувачів, що свідчить про невідповідність проекту землеустрою вимогам законів України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

За приписами ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Як встановлено судом, Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надано лист від 20.08.2019 року № 6/22-45 «Про розгляд проекту землеустрою», відповідно до якого вказано, що відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України при відведенні земельної ділянки та розробленні документації із землеустрою з метою посвідчення прав на земельну ділянку в обов`язковому порядку проводиться кадастрова зйомка, призначення якої полягає у визначенні чи відновленні меж земельної ділянки. Кадастрова зйомка включає геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, виготовлення кадастрового плану.

Разом з тим, у зазначеному листі не вказано розумного строку для усунення таких недоліків, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Суд також наголошує, що відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки можливо лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку.

Щодо відсутності матеріалів погодження меж земельної ділянки з одним із суміжних землекористувачів, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 50 закону України «Про землеустрій» Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці;

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;ґ) виготовлення кадастрового плану.

У проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки, копія якого міститься в матеріалах справи, наявний акт встановлення (відновлення) та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та план встановлення та узгодження меж земельної ділянки, відповідно до яких вбачається, що власником/користувачем суміжної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 , гр. ОСОБА_5 узгоджено межі земельної ділянки, про що свідчить особистий підпис гр. ОСОБА_5 .

Разом з тим, у плані меж земельної ділянки, щодо якої розроблявся проект землеустрою, зазначено опис меж, а саме: від А до Б АДРЕСА_5 до В АДРЕСА_4 (гр. ОСОБА_5 ), від В. до Г землі не надані у власність або користування, від Г до А прохід.

Таким чином межі земельної ділянки погоджено з гр. ОСОБА_5 власник або користувач суміжної земельної ділянки.

Отже, суд зазначає про протиправність бездіяльності відповідача щодо непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_3 районі АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,0900 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 , та вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути питання про погодження вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

Суд також зауважує, що позивачем допущено описку в позовній заяві в орієнтовній загальній площі земельної ділянки у АДРЕСА_3 районі АДРЕСА_2 , а саме, зазначено 0,900 га. Відповідно до розпорядження Дніпровської міської ради №323/44 від 24.04.2019 року орієнтовна загальна площа зазначеної земельної ділянки складає 0,0900 га.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради № 361/48 від 25.09.2019 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), яка знаходиться у АДРЕСА_3 , площею 0,839 га, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 Земельного кодексу України.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При цьому, частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, у спосіб, що визначений цією статтею.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушуються права позивача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на користування чи власність на земельну ділянку. При цьому, захист прав позивача має бути нерозривно пов`язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суд повинен встановити, в чому полягає порушення прав позивача.

Суд зазначає, що виходячи з приписів статей 116, 118 Земельного кодексу України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

З врахуванням викладеного, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду).

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13) та від 07 червня 2016 року (справа №21-1391а16).

У даному випадку, суд вважає, що як позивач, так і особа, що визначена у оскаржуваному рішенні мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Тому у відповідача не має підстав вважати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак - і порушеного права позивачки. Таким чином доводи позивача у цій частині є безпідставними.

У відповідності до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок про часткове задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1536,80 грн., що підтверджується квитанцією № 7 від 30.10.2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає 768,40 грн. (1536,80 / 2).

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення № 361/48 від 25.09.2019 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Дніпровської міської ради, про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у Соборному районі АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,0900 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянці ОСОБА_1 .

Зобов`язати Дніпровську міську раду повторно розглянути питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_3 районі АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,0900 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянці ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань (49000, пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, ) судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13.01.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька