Справа № 420/7466/19
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7466/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком нам пільгових умовах та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправними та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №5 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.11.2019 року №72 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди: навчання в ПТУ №14 м.Миколаєва з 01.09.1976 по 21.07.1979 роки, період роботи на Побузькому нікелевому заводі на посаді електрогазозварника - бензорізника з 07.08.1979 по 15.10.1979 роки, період проходження строкової служби у Збройних Силах з 21.10.1979 по 19.01.1982 роки, період роботи на Кіровоградському виробничому об`єднанні «Вторчермет» на посаді газорізника з 15.03.1982 по 21.09.1982 роки та період роботи у СМУ «Південенергосантехмонтаж» тресту «Південенергобуд» м. Києва на посаді електрозварника з 17.03.1983 по 26.05.1989 роки;

зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з 09.08.2019 року.

Позов вмотивовано наступним.

По перше: враховуючи приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, а також те, що із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач звернувся до відповідача не в 55, а в 58 років, для призначення пільгової пенсії достатньо мати лише 5 років пільгового стажу.

По друге: Статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, статтею 48 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів у трудовій книжці в період з 01.09.1976 по 21.07.1979 роки (2 роки 10 місяців 21 день) ОСОБА_1 навчався в ПТУ № 14 м. Миколаєва.

Крім записів у трудовій книжці період навчання в зазначеному навчальному закладі підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 , згідно з яким з 1976 по 1979 роки позивач навчався в ПТУ № 14 м. Миколаєва та отримав кваліфікацію електрогазозварника 4 розряду, а також розрахунком мого трудового стажу.

Крім того, в період з 04.05.1979 по 21.07.1979 роки позивач проходив виробничу практику як учень ПТУ на Побузькому будуправлінні комбінату «Кіровоградважбуд» (з подальшим перейменуванням).

Здобуття ОСОБА_1 професії газорізника підтверджується свідоцтвом № 248 від 17.10.1997 року.

В період з 07.08.1979 по 15.10.1979 роки (2 місяці 9 днів) ОСОБА_1 працював на Побузькому нікелевому заводі на посаді електрогазозварника - бензорізника і був звільнений з цієї посади у зв`язку з призивом на строкову службу в лави колишньої Радянської Армії.

З 21.10.1979 по 19.01.1982 роки (2 роки 2 місяці 29 днів) ОСОБА_1 проходив строкову військову службу. Це підтверджується також записами в моєму військовому квитку серії НОМЕР_2 .

З 15.03.1982 по 21.09.1982 роки (6 місяців 7 днів) ОСОБА_1 працював на Кіровоградському виробничому об`єднанні «Вторчермет» на посаді газорізника.

З 01.10.1982 по 25.02.1983 роки (4 місяці 25 днів) ОСОБА_1 працював на Побузькому нікелевому заводі на посаді газоелектрозварника.

З 17.03.1983 по 26.05.1989 роки (6 років 2 місяці 10 днів) ОСОБА_1 працював у СМУ «Південенергосантехмонтаж» тресту «Південенергобуд» м. Києва (з подальшим перейменуванням) на посаді електрозварника.

По третє: позивач не згоден з обчисленням відповідачем пільгового стажу за Списком № 2 з огляду на наступне.

Згідно з розрахунком трудового стажу відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача періоди навчання за професією електрогазозварника в ПТУ № 14 м. Миколаєва з 01.09.1976 по 21.07.1979 роки, період роботи на Побузькому нікелевому заводі на посаді електрогазозварника - бензорізника з 07.08.1979 по 15.10.1979 роки, період проходження мною строкової служби у Збройних Силах 21.10.1979 по 19.01.1982 роки, період роботи на Кіровоградському виробничому об`єднанні «Вторчермет» на посаді газорізника з 15.03.1982 по 21.09.1982 роки та період роботи у СМУ «Південенергосантехмонтаж» тресту «Південенергобуд» м. Києва на посаді електрозварника з 17.03.1983 по 26.05.1989 роки. Саме зазначені періоди роботи є спірними.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731 (далі - наказ Мінпраці № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

У спірному рішенні відповідач зазначив, що «період роботи з 07.08.1979 по 15.10.1979 на посаді електрогазозварника - бензорізальника кар`єру «ТОВ «Побузький феронікелевий комбінат» неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що дана професія Списком 2 розділ XXXIII не передбачена».

При цьому відповідач не зазначив - яким саме Списком № 2 не передбачено професію електрогазозварника - бензорізальника. Адже на даний час застосовуються списки №2, затверджені декількома постановами Кабінету Міністрів України та СРСР. А саме - постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та від 24.06.2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

В період навчання в ПТУ № 14 м. Миколаєва за професією електрогазозварника з 01.09.1976 по 21.07.1979, роботи на Побузькому нікелевому заводі на посаді електрогазозварника - бензорізника з 07.08.1979 по 15.10.1979, проходження строкової військової служби з 21.10.1979 по 19.01.1982, роботи на Кіровоградському виробничому об`єднанні «Вторчермет» на посаді газорізника з 15.03.1982 по 21.09.1982, роботи на Побузькому нікелевому заводі на посаді газоелектрозварника з 01.10.1982 по 25.02.1983 та роботи у СМУ «Південенергосантехмонтаж» тресту «Південенергобуд» м. Києва з 17.03.1983 по 26.05.1989 роки на посаді електрозварника діяв Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах».

Згідно розділу XXXII «Загальні професії» постанови РМ СРСР № 1173 право на пільгове пенсійне забезпечення мають, зокрема: бензорізальники, електрозварники та газозварники.

Тобто, відповідно до пункту 9 наказу Мінпраці № 383 зазначені професії є сумісними та такими, що віднесено до Списку №2. А отже - періоди роботи за такими професіями необхідно зараховувати до пільгового стажу за Списком № 2.

В спірному випадку при обчисленні пільгового стажу відповідач порушив окремі приписи законів України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР (далі - Закон № 103/98- ВР) та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011) з огляду на наступне.

відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Тому період мого навчання в ПТУ № 14 м. Миколаєва з 01.09.1976 по 21.07.1979 роки (2 роки 10 місяців 21 день) відповідач повинен був зарахувати до мого пільгового стажу, оскільки після закінчення навчання в ПТУ № 14 м. Миколаєва вже через 16 днів я був прийнятий на роботу на Побузький нікелевий завод за професією електрогазозварника - бензорізника, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення;

згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 2011, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому період моєї строкової служби у Збройних Силах з 21.10.1979 по 19.01.1982 роки (2 роки 2 місяці 29 днів) відповідач також повинен був зарахувати до пільгового стажу, оскільки на момент призову на строкову службу до Збройних Сил я працював на Побузькому нікелевому заводі за професією електрогазозварника - бензорізника, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

З урахуванням вище викладеного загальний пільговий стаж роботи позивача за Списком № 2 становить 12 років 5 місяців 11 днів.

По п`яте: про протиправність спірного рішення свідчить також порушення відповідачем приписів постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Згідно пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» було здійснено реорганізацію деяких територіальних органів Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України.

На даний час відділ з питань перерахунку пенсій № 5 є структурним підрозділом головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (без статусу юридичної особи та органу державної влади) головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Саме тому в цій позовній заяві відповідачем я вказав саме головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Спірне рішення підписано не начальником ГУ ПФУ, а начальником відділу з питань перерахунку пенсій № 5.

Крім того, згідно п.4.3 Порядку № 22-1 зазначена вище посадова особа ВППП № 5 не мала повноважень підписувати спірне рішення, а само рішення завірено не печаткою ГУ ПФУ, а печаткою відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 5, який навіть не є відокремленою юридичною особою, шо є грубим порушенням чинного пенсійного законодавства України.

По шосте: щодо обґрунтування позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії вважаю за необхідне зазначити наступне.

У позовних вимогах позивач жодним чином не хоче зобов`язати суд виконати дискреційні повноваження (зарахувати до пільгового стажу певні періоди та призначити пенсію), які надані в даному випадку саме відповідачу, а проить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме - зобов`язати відповідача зарахувати до мого пільгового стажу певні періоди моєї роботи та зобов`язати призначити мені пенсію за віком на пільгових умовах.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Як висновок - дискреційні повноваження не є необмеженими. Ігнорування державними органами вказівок рішень судів порушує принцип юридичної певності та ставить під сумнів дієвість судовоїсистеми України, шо має набагато більший суспільний інтерес, аніж принцип невтручання суду у дискреційні повноваження органу влади. При цьому, останній принцип не є абсолютним та не є презумпцією, хоча перші два (принципи юридичної певності та авторитету суду) - є абсолютними принципами.

Засіб захисту має бути ефективним, тобто убезпечити можливість повторного порушення органом влади закону, а також повторне звернення до суду.

По сьоме: згідно пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач народився 12.02.1961 року, то право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в ОСОБА_1 виникло з 09.08.2019 року - в день подання відповідачу мною заяви про призначення пенсії.

Тобто, на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 було повних 58 років, він мав страховий стаж 30 років 7 місяців 6 днів, в тому числі в т.ч. пільговий стаж за Списком № 2 - 12 років 5 місяців 11 днів, шо дає повне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 13.12.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 17.12.2019 року відповідно до розписки про отримання нарочно копії судового рішення, ухвали (а/с. 50).

26.12.2019 року за вхід. № 49610/19 через канцелярію суду від представника відповідача С. Ізобіліна (за довіреністю) надійшов відзив на адміністративний позов.

Документи подані представником відповідача у строк, встановлений судом.

Відзив обґрунтовано наступним.

По-перше, відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років учоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року не менше 27 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до заяви від 09.08.2019 Позивач надав наступні документи:

- трудову книжку та її копію;

- заяву;

- копію паспорту та ідентифікаційного коду;

- копію диплома;

- копію військового квитка;

- довідку з державної фіскальної служби України;

- заяву про допомогу у витребуванні пільгових довідок з підприємств.

Згідно із ч. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-VI, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі Згідно заяви були надіслано запити про витребування пільгових довідок:

-з Кіровоградської області з трудового архіву № 678, 680 від 12.08.2019;

- з ПАТ "Будівельна компанія Укренергобуд" з м. Києва № 679 від 12.08.2019;

- з Державного архіву Одеської області № 681/02-6 від 12.08.2019.

Також був надісланий запит про проведення перевірки та допомоги у витребуванні пільгових довідок з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 1117-03-7 від 27.09.2019, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 1116/03-7 від 27.09.2019.

Головним управлінням 27.09.2019 вх. № 735 було отримано Листа з довідками N01-10- 3502 від 16.09.2019 з ТОВ «Побузький феронікелевий комбінат», № 234-01-10 від 04.09.2019 про зміну назви підприємства, довідки про заробітну плату № 194 від 05.09.2019 та № 207 від 11.09.2019, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенси за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які підтверджують пільговий характер роботи електрогазозварника-бензорізальника кар`єру № 232-01-10 від 04.09.2019 та № 233-01-10 від 04.09.2019 газоелектрозварник обпалювального-відповідного цеху, 05.11.2019 вхідний № 1153 акт зустрічної перевірки з Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області.

Відповідно до отриманих документів, акту зустрічної перевірки та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний стаж роботи Позивача складає 27 років 11 місяців 6 днів, в тому числі робота на пільгових умовах - 4 місяці 25 днів, що не достатньо для призначення пенсії.

По-друге, згідно з статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Пропенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано:

- періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу:

- професія або посада:

- характер виконуваної роботи;

- розділ, підрозділ, пункт, найменування, списків або їх номери, до якого включається цей період роботи;

- первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених КМУ, наказом Міністерства прані та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.93 № 637.

Як визначено пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки №1 та №2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 та застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991. Якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991. Якщо пільгова робота продовжується після цієї дати застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 в подальшому №461 від 25.06.2016.

Підсумовуючи вищезазначене необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування на посаді або виконання нею робіт, шо містяться в Списку №2. При цьому документальним підтвердженням наявності трудового стажу роботи працівника із шкідливими і важкими умовами праці за відповідною професією до 21.08.1992 є дані трудової книжки, а у випадку відсутності трудової книжки або відповідних у ній записів - уточнюючі довідки підприємств або їх правонаступників: після 21.08.1992 - результати проведення атестації робочих місць.

По-третє, як вбачається із трудової книжки Позивача та довідки від 04.09.2019 він працював з 07.08.1979 по 15.10.1979 на Побузькому нікелевому заводі за посадою електрозварник - бензорізальник кар`єру.

Головне управління отримало довідку від 04.09.2019 № 232-01-10 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якої посада Позивача зазначена як "електрозварник - бензорізальник кар`єру".

Період роботи з 07.08.1979 по 15.10.1979 на вищезазначеній посаді неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що дана професія Списком №2 розділу XXXII Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 № 1173 не передбачена.

По-четверте, як передбачено частиною 1 статті 38 Закону України «Про професійно - технічну освіту» від 10.02.1998 №103/98-Вр (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудовогостажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно матеріалів справи вбачається, що Позивач з 01.09.1976 по 21.07.1979 навчався в ПТУ № 14 м. Миколаєва, що підтверджується дипломом №667577.

Відповідно до трудової книжки Позивача, він був прийнятий на роботу на Побузький нікелевий завод за професією електрогазозварника - бензорізника, через 16 днів після закінчення навчання.

Період з 01.09.1976 по 21.07.1979 зарахований до загального страхового стажу, оскільки вищезазначена професія Списком № 2 розділу ХХХП Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 № 1173 не передбачена.

По-п`яте, згідно із положеннями частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний іправовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України». особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач у період з 21.10.1979 по 19.01.1982 проходив строкову військову службу, що підтверджується записами в трудовій книжці та військовому квитку серії НОМЕР_2 .

Згідно розрахунку стажу Позивача з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії підтверджується, що вищезазначений період проходження військової служби зараховано до загального страхового стажу.

Період з 21.10.1979 по 19.01.1982 не зарахований до пільгового стажу, оскільки Позивач працював на Побузькому нікелевому заводі за професією, яка не передбачена Списком № 2 розділу XXXII Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 № 1173.

По-шосте, пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Головним управлінням надіслано запити про витребування пільгових довідок до Кіровоградської області з трудового архіву № 678, 680 від 12.08.2019 та до ПАТ "Будівельна компанія Укренергобуд" з м. Києва № 679 від 12.08.2019.

Головне управління не може зарахувати до пільгового стажу період роботи з 15.03.1982 по 21.09.1982 на Кіровоградському виробничому об`єднанні "Вторчермет" на посаді газорізника та період роботи з 17.03.1983 по 26.05.1989 на СМУ "Південсантехмонтаж" тресту "Південенергобуд" на посаді електрозварника, оскільки:

- невідомо у яких умовах працював Позивач;

- невідомо чи був Позивач зайнятим певними роботами протягом повного робочого дня;

- витребувані довідки у тримісячний строк не надійшли до Головного управління.

По-сьоме, відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (зі змінами), ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 Головним управлінням 29 травня 2019 був виданий наказ № 172 щодо надання повноважень, права підпису та організації документообігу (далі - Наказ № 172).

Згідно п. 6 Наказу № 172 надано право особам, які займають посади, зазначені у додатку 2 до цього наказу підписувати від імені головного управління рішення про відмову в призначені пенсії.

11.01.2020 року через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив за вхід. № 1102/20.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

09.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського відділу з обслуговування громадян із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Розділу XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» було здійснено реорганізацію деяких територіальних органів Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України і Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі було реорганізовано шляхом приєднання до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань діяльність (витяг Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі як юридичної особи припинено (дата запису: 10.09.2019; номер запису: 10.09.2019; номер запису: 4061959).

З 10.09.2019 року правонаступником Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно записів у трудовій книжці в період з 01.09.1976 по 21.07.1979 роки (2 роки 10 місяців 21 день) ОСОБА_1 навчався в ПТУ № 14 м. Миколаєва.

Вказане підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 , згідно з яким з 1976 по 1979 роки я навчався в ПТУ № 14 м. Миколаєва та отримав кваліфікацію електрогазозварника 4 розряду, а також розрахунком мого трудового стажу.

В період з 04.05.1979 по 21.07.1979 роки ОСОБА_1 проходив виробничу практику як учень ПТУ на Побузькому будуправлінні комбінату «Кіровоградважбуд» (з подальшим перейменуванням).

Здобуття ОСОБА_1 професії газорізника підтверджується свідоцтвом № 248 від 17.10.1997 року.

В період з 07.08.1979 по 15.10.1979 роки (2 місяці 9 днів) ОСОБА_1 працював на Побузькому нікелевому заводі на посаді електрогазозварника - бензорізника і був звільнений з цієї посади у зв`язку з призивом на строкову службу в лави колишньої Радянської Армії.

З 21.10.1979 по 19.01.1982 роки (2 роки 2 місяці 29 днів) ОСОБА_1 проходив строкову військову службу. Це підтверджується записами в військовому квитку серії НОМЕР_2 .

З 15.03.1982 по 21.09.1982 роки (6 місяців 7 днів) ОСОБА_1 працював на Кіровоградському виробничому об`єднанні «Вторчермет» на посаді газорізника.

З 01.10.1982 по 25.02.1983 роки (4 місяці 25 днів) ОСОБА_1 працював на Побузькому нікелевому заводі на посаді газоелектрозварника.

З 17.03.1983 по 26.05.1989 роки (6 років 2 місяці 10 днів) ОСОБА_1 працював у СМУ «Південенергосантехмонтаж» тресту «Південенергобуд» м. Києва (з подальшим перейменуванням) на посаді електрозварника.

Згідно з розрахунком трудового стажу ОСОБА_1 відповідач не зарахував до мого пільгового стажу періоди:

- навчання за професією електрогазозварника в ПТУ № 14 м. Миколаєва з 01.09.1976 по 21.07.1979 роки,

- роботи на Побузькому нікелевому заводі на посаді електрогазозварника - бензорізника з 07.08.1979 по 15.10.1979 роки, період проходження мною строкової служби у Збройних Силах 21.10.1979 по 19.01.1982 роки,

- роботи на Кіровоградському виробничому об`єднанні «Вторчермет» на посаді газорізника з 15.03.1982 по 21.09.1982 роки

- період роботи у СМУ «Південенергосантехмонтаж» тресту «Південенергобуд» м. Києва на посаді електрозварника з 17.03.1983 по 26.05.1989 роки.

Вказані періоди роботи є спірними.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 отримав рішення відділу з питань перерахунку пенсій № 5 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.11.2019 року № 72 про відмову в призначенні мені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив: «Відповідно до отриманих документів, акту зустрічної перевірки та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 27 років 11 місяців 6 днів, в тому числі робота на пільгових умовах - 4 місяці 25 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Період роботи з 07.08.1979 по 15.10.1979 на посаді електрогазозварника - бензорізальника кар`єру «ТОВ «Побузський феронікелевий комбінат» неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що дана професія Списком 2 розділ XXXIII не передбачена. Враховуючи зазначене, підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 відсутні.»

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту -Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі по тексту - Порядок № 383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом першим частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV встановлено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII.

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закон №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За приписами статті 100 Закону №1788-ХІІ, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

За приписами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку №383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

З урахуванням викладених приписів чинного законодавства суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також за змістом п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Аналогічне правове положення закріплено й у статті 48 КЗпП України та в пункті 1 Порядку № 637.

Отже, записів в трудовій книжці для цього повністю достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день.

Також суд звертає увагу позивача на правову позицію викладену у Постанові ВС від 13.09.2019 р. по справі № 686/10117/16-а щодо не застосування Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (Розділ XXXII. ЗАГАЛЬНІ ПРОФЕСІЇ), яким визначено професії електрозварника та газозварника без конкретизації видів та способів зварювальних робіт.

«….Відповідно до пункту 1 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок), цей Порядок регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «а» і «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Згідно з пунктом 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, а саме: Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, що діє в період до 01 січня 1992 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, що діє в період з 01 січня 1992 року до 10 березня 1994 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, що діє в період з 11 березня 1994 року до 31 січня 2003 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, що діє в період з 01 грудня 2003 року.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації...».

Отже, виконувана позивачем робота на посаді електрозварника - бензорізальника в період роботи на Побузькому нікелевому заводі на посаді електрогазозварника - бензорізника з 07.08.1979 по 15.10.1979 роки; період роботи на Кіровоградському виробничому об`єднанні «Вторчермет» на посаді газорізника з 15.03.1982 по 21.09.1982 роки та період роботи у СМУ «Південенергосантехмонтаж» тресту «Південенергобуд» м. Києва на посаді електрозварника з 17.03.1983 по 26.05.1989 роки зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 розділу XXXII "Загальні професії" Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 без урахування результатів атестації робочих місць за умовами праці відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Таким чином, суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивача, оскільки вони підтверджені ним належними та допустимими доказами - копією трудової книжки, довідками № 232-01-10 № 233-01-10 від 04.09.2019 року, наказом № 179 про прийняття на роботу від 30.07.1979 р., довідкою № 8-01-10 від 17.01.2019 р., актом № 747 від 29.10.2019 р., довідкою № 01/848 від 08.07.2019 р., довідкою № 01/848-1 від 08.07.2019 р., диплом електрогазозварника А № 667577, свідоцтвом № 248 від 17.10.1979 р., військовим квитком НУ № 7917470.

Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо незарахування до пільгового стажу період навчання в ПТУ № 14 м. Миколаєва з 01.09.1976 по 21.07.1979 роки, з огляду на зарахування до загального стажу оскільки вищезазначена професія Списком № 2 розділу ХХХІІ Постанови КМУ від 22.08.1956 № 1173 не передбачена.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу, у тому числі в безперервний стаж і в стаж за спеціальністю, що дає право на пільги встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. (Постанова ВС у справі № 569/9411/14-а від 19.12.2019 р).

Отже, вказаний період підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 розділу XXXII "Загальні професії" Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 без урахування результатів атестації робочих місць за умовами праці відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також суд критично ставиться до доводів відповідача щодо незарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової служби у Збройних Силах з 21.10.1979 по 19.01.1982 роки, оскільки позивач працював на Побузькому нікелевому заводі за професією, яка непередбачена Списком № 2 розділу ХХХІІ Постанови КМУ від 22.08.1956 № 1173.

Згідно із положеннями частини першої статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України». особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, вказаний період підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 розділу XXXII "Загальні професії" Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 без урахування результатів атестації робочих місць за умовами праці відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Окремо, суд звертає увагу, що позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити, ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з 09.08.2019 року., підлягає задоволенню, саме з урахуванням дати 06.08.2019 року, а не з 09.08.2019 року (як зазначено у позовній вимозі), оскільки приписами ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачу в зарахуванні пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є протиправними.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст.21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 6 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejevav. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Отже, суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

З огляду на наведену практику ЄСПЛ, вмотивовувати - наводити аргументи, докази, які пояснюють, виправдовують певні дії, вчинки тощо або доводять їх необхідність. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його прийняття.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п. 30).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була «неминучою», так як сплати судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком нам пільгових умовах та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №5 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.11.2019 року № 72 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу за Списком № 2:

період навчання в ПТУ № 14 м. Миколаєва з 01.09.1976 по 21.07.1979 роки;

період роботи на Побузькому нікелевому заводі на посаді електрогазозварника - бензорізника з 07.08.1979 по 15.10.1979 роки;

період проходження строкової служби у Збройних Силах з 21.10.1979 по 19.01.1982 роки;

період роботи на Кіровоградському виробничому об`єднанні «Вторчермет» на посаді газорізника з 15.03.1982 по 21.09.1982 роки та період роботи у СМУ «Південенергосантехмонтаж» тресту «Південенергобуд» м. Києва на посаді електрозварника з 17.03.1983 по 26.05.1989 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з 09.08.2019 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову за квитанцією №ПН1132 від 10.12.2019 року у сумі 768,80 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , телефон: НОМЕР_4

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області - адреса: 65107, м.Одеса, вул. Канатна, 83, факс: 728-36-53, ,

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.