Справа № 420/5542/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5542/19
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області, яке викладене в листі від 22.08.2019 № 572/02-9 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував чоловік позивача ОСОБА_2 на момент смерті;

- визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області, яке викладене в листі від 22.08.2019 № 572/02-9 про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший;

- зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління ПФУ в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи , місцезнаходження: вул. Івана Франка, 10, м. Ізмаїл Одеської області, 68604) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номері НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) допомогу на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував чоловік позивача ОСОБА_2 на момент смерті.

- зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління ПФУ в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи , місцезнаходження: вул. Івана Франка, 10 м. Ізмаїл Одеської області, 68604) перевести позивача (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1) з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з ІНФОРМАЦІЯ_1 (з дня смерті ОСОБА_2 ) у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 , з яким вона перебувала в шлюбі з 18.09.1976. З 1982 по 2016 рік він працював на посадах голови суду, заступника голови суду та судді Ізмаїльського міськрайонного суду. 22.07.2016 він вийшов у відставку у зв`язку з досягненням 65-річного віку. Після виходу у відставку він перебував на обліку в Ізмаїльському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області, отримуючи довічне грошове утримання судді. Як стверджував позивач, на день його смерті вона перебувала на утриманні ОСОБА_2 , оскільки досягла пенсійного; віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і з 03.02.2001 є пенсіонером за віком.

У позові позивач вказував, що довічне грошове утримання її чоловіка було для неї основним і постійним джерелом існування. Отже, на думку позивача вона належить до категорії непрацездатних осіб і тому має право на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 29.07.2019 позивач звернулася до Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області з заявою про виплату їй допомоги на поховання померлого чоловіка - ОСОБА_3 у розмірі двомісячного довічного грошового утримання судді та в призначенні їй пенсії по втраті годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді, однак, в задоволенні її заяви відмовлено.

Виходячи із принципів правової визначеності та верховенства права, позивач вважає відмови відповідача неправомірними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 05 грудня 2019 року визнав протиправним та скасував рішення Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області, яке викладене в листі від 22.08.2019 № 572/02-9 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував чоловік позивача ОСОБА_2 на момент смерті.

Визнав протиправним та скасував рішення Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області, яке викладене в листі від 22.08.2019 № 572/02-9 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 на момент смерті.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 29.07.2019 у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, пенсійний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є пенсіонером, позивачу призначено пенсію за віком з 02.09.2001.

Позивач ОСОБА_1 з 18.09.1976 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 .

Як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, ОСОБА_2 працював на посаді судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

З наданих пенсійним органом матеріалів з пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_2 з 27.09.2016 було призначено довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Як зазначав позивач та не заперечувалось пенсійним органом, ОСОБА_1 перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 17.07.2019.

29.07.2019 позивач звернулась до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просила виплатити допомогу на поховання її померлого чоловіка ОСОБА_2 та перевести її на пенсію по втраті годувальника.

До вказаної заяви позивачем було додано виписку № 8 від 17.07.2019, копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , копію паспорта НОМЕР_5 , копію свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , копію трудової книжки чоловіка, довідку про спільне проживання № 540 від 26.07.2019.

За наслідками розгляду вказаної заяви про виплату допомоги на поховання померлого чоловіка позивача - судді у відставці ОСОБА_2 та переведення на пенсію по втраті годувальника Ізмаїльським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу надано лист від 22.08.2019 № 572/02-9, в якому зазначено, що відповідно до частини 7 статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена виплата допомоги на поховання особам, які отримували щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

До того ж, з посиланням на положення статей 36-37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у вказаному листі вказано, що чинним законодавством не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника з врахуванням щомісячного довічного грошового утримання.

Також, у вказаному листі від 22.08.2019 № 572/02-9 зазначено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням ОСОБА_1 має право оскаржити його в судовому порядку.

Вважаючи рішення Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області, яке викладене в листі від 22.08.2019 № 572/02-9 про відмову у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання у двомісячному розмірі довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував чоловік позивача ОСОБА_2 на момент смерті та рішення Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області, яке викладене в листі від 22.08.2019 № 572/02-9 про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший протиправним, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як особа, яка досягнула пенсійного віку та перебувала на утриманні її померлого чоловіка, має право на передбачену Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Проте з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування прийнято Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV), який визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону №1058-IV, за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті).

Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані статтею 37 Закону №1058-IV, якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону №1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, яку, як встановлено судом, позивач не отримувала.

В той же час, питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком унормовані статтями 25, 27, 28, 40 Закону №1058-IV.

Відповідач не заперечив права позивача на призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак, здійснивши розрахунок пенсії за віком померлого годувальника, на підставі наведених вище правових норм Закону №1058-IV, а також поданих позивачем документів, зокрема, про розмір його заробітної плати, вказав, що розмір пенсії по втраті годувальника становить 50 % пенсії за віком померлого годувальника, а не довічного отримання судді у відставці.

Водночас, позивач вважає, що пенсійний орган, визначаючи розмір спірної пенсії, повинен був враховувати розмір щомісячного грошового утримання судді, яке виплачувалось її чоловіку, оскільки така виплата за своєю суттю та в розумінні законодавства є різновидом пенсії.

Однак, такі доводи позивача засновані на неправильному розумінні статті 37 Закону №1058-IV, якою, як вже зазначалось вище, передбачено обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи саме з розміру пенсії за віком.

В свою чергу, за визначенням абзацу 22 статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями частини 1 статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 цього ж Закону визначено сферу його дії, зокрема, зазначено, що ним врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, окрім іншого, види пенсійних виплат.

Своєю чергою, вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає стаття 9 Закону №1058-IV, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме на підставі Закону №1058-IV, розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Іншого цим Законом не передбачено.

Слід врахувати, що питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не було врегульовано ні Законом №2862-XII, на підставі якого ОСОБА_2 призначалось довічне грошове утримання, ні Закон №2453-VI, який був чинним на момент звернення позивача за переведенням на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

До того ж, статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 вказував на неприпустимість встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Водночас, за приписами пункту 4 Розділу XV "ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Приписи наведеної правової норми необхідно застосовувати й у даному випадку, оскільки позивач вже отримує пенсію відповідно до Закону №1058-IV, а тому переведення на інший вид пенсії, передбаченому цим же Законом, з одночасною зміною її розміру, за своєю суттю, є перерахунком пенсійної виплати, що, у розумінні вказаних вище законодавчих приписів є неприпустимим.

Ураховуючи викладене, висновки суду першої інстанції стосовно наявності, у даному випадку, підстав для призначення спірної пенсії позивачу на підставі Закону №1058-IV ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Слід зазначити, що довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закони №2862-XII, №2453-VI, при цьому, вказаними актами чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016, рішення від 20.03.2002 у справі №5-рп/2002, від 01.12.2004 у справі №19-рп/2004, від 11.10.2005 у справі №8-рп/2005, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 у справі №3-рп/2013).

У рішенні від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відтак, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 667/1568/16, № судового рішення в ЄДРСРУ 82996844.

При цьому колегія суддів зазначає, що пенсійний орган не заперечував на наявність права позивача на призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника (а.с. 45), про що було повідомлено в листі від 22.08.2019, та вказав, що розрахунок пенсії за віком померлого годувальника - ОСОБА_2 , здійснюється на підставі наведених вище правових норм Закону №1058-IV.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі № 420/5542/19 - скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: С.Д. Домусчі