Справа № 540/1835/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1835/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1 Д.М.

представника відповідача Бондар І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

05 вересня 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 02.04.2019 року за № 01071405") про застосування штрафу на суму 1,00 грн., за № 01081405 про застосування штрафу на суму 527,75 грн., за № 01091405 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) на загальну суму 16 800,00 грн.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує обставинами, викладеними у позову та письмових поясненнях від 12.12.2019 р., які полягають у порушені відповідачем процедури проведення фактичної перевірки, оскільки за позицією позивача, будучи обізнаними про факт не допуску ФОП ОСОБА_2 до перевірки, посадові особи ДФС не вчинили дій визначених п.81.2 ст. 81 ПК України, а саме не склали акт про не допуск, натомість провели фактичну перевірку, не маючи на те правових підстав. Отже, позивач вважає, що не ознайомлення його до початку проведення фактичної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є грубим порушенням вимог ПК України, а невиконання відповідачем вимог п.81.2 ст.81 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Крім того, позивач вважає, що встановлені в ході проведення такої перевірки ніби то порушення ФОП ОСОБА_2 вимог Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995р. " Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг ", п. 2.6. гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 р., Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995р. " Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ", постанови КМУ від 30.10.2008р. № 957 " Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв " не підтверджені належними доказами.

11.10.2019 року відповідач надав суду відзив на позов, яким вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки фактична перевірка ФОП ОСОБА_2 була проведена відповідно до наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 28.02.2019 № 319, направлень на проведення фактичної перевірки від 01.03.2019 № 0152, № 0153 магазину, за адресою: АДРЕСА_1 ., АДРЕСА_2 А. Особа, що проводила розрахункові операції ОСОБА_3 , після пред`явлення службових посвідчень та ознайомлення з направленнями на фактичну перевірку та наказу від 28.02.2019 № 319, відмовилась від підпису направлень та отримання під підпис копії наказу, а також будь-яких матеріалів фактичної перевірки, мотивуючи забороною фізичної особи-підприємця, про що було складено акт відмови від 01.03.2019 №011/21/22 у відповідності до законодавства, що свідчить про проведення відповідачем фактичної перевірки позивача виключно в межах норм діючого законодавства. Відповідач також вважає, що висновки акту фактичної перевірки від 01.03.2019 № 0065/21/22/РРО/ відповідають вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 22.11.2019 р. вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, призначено підготовче засідання на 12.12. 2019 р.

Ухвалою, постановленою судом на місці, що занесена до протоколу судового засідання, від 12.12.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.01.2020 року у зв`язку з витребування доказів.

Ухвалою, постановленою судом на місці, що занесена до протоколу судового засідання, від 10.01.2020 року за письмовою згодою всіх учасників справи закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

Ухвалою, постановленою судом на місці, що занесена до протоколу судового засідання, від 10.01.2020 року вирішено відповідно до статі 52 КАС України заміни відповідача у даній справі його правонаступником на Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. ( далі - ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі).

Ухвалою, постановленою судом на місці, що занесена до протоколу судового засідання, від 10.01.2020 року оголошено перерву у судовому засіданні до 17.01.2020 року у зв`язку з витребування доказів.

В судовому засіданні 17.01.2020 р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ФОП ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи підприємця (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань основним видом діяльності за кодом КВЕД є 47.11. Роздрібна торгівля у неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, а також діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (Код КВЕД 56.10).

28.02.2019 р. ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі з посиланням на приписи ст. 20, п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75, пп. 80.2.1., 80.2.2, 80.2.3., 80.2.5. п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, з метою дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів на території Херсонської області прийнято наказ № 319 "Про проведення фактичних перевірок", яким, серед іншого, визначено затвердити перелік суб`єктів (ПІБ фізичної особи-платника податків, який перевіряється) та/або об`єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок із зазначенням дати початку та тривалості перевірок.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Переліку суб`єктів (ПІБ фізичної особи платника податків) та/або об`єктів (фактична адреса здійснення діяльності), які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст. 80 ПК України" ( далі - Перелік), затвердженого наказом ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі № 319 від 28.02.2019 року, вбачаються, зокрема, реквізити суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_2 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса об`єкта перевірки АДРЕСА_2 ; дата початку перевірки - " 01.03.2019 р." ( написано власноручно); тривалість перевірки - "відповідно до п.82.3 ст.82 Податкового кодексу України (не перевищує 10 діб)"; перевіряємий період діяльності - "відповідно до ст.102 Податкового кодексу України"; мета перевірки - " дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками ( найманими особами)"; підстава - " пп.80.2.2 п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України".

На підставі вищезазначеного наказу, начальником ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі видано направлення на фактичну перевірку від 01.03.2019 року № 0152,0153 на ім`я головних державних ревізорів - інспекторів Вершина А.О, Прокопенко В.П. ( далі - уповноважені особи ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі).

01.03.2019 року уповноваженими особами ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі відповідно до вказаних направлень та наказу ГУ ДФС у Херсонській області № 319 від 28.02.2019 року здійснено вихід на об`єкт - магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_2 А, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2

До початку проведення фактичної перевірки уповноваженими працівниками ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі у магазині ФОП ОСОБА_2 проведено контрольну розрахункову операцію щодо дотримання порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій, а саме, о 12 год. 15 хв. продавцем ОСОБА_3 проведено розрахункову операцію з придбання пачки цигарок "Ротманз" за ціною 33,50 грн., що підтверджується фіскальним чеком № 5757 та о 12 год. 25 хв..придбано пляшку вина (1 л.) "Бастардо" на розлив в ПЕТ-пляшку із скляних ємностей - 86 грн., через РРО розрахункову операцію не проведено, про що складено акт проведення контрольної розрахункової операції від 01.03.2019 р. за № 010/21/22, від отримання другого примірника акту продавець ОСОБА_3 відмовилась.

В подальшому, уповноваженими працівники ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі складено акт відмови від 01.03.2019 р. за № 011/21/22 про те, що особа, що проводила розрахункові операції ОСОБА_3 відмовилась від підпису направлень та отримання копії наказу, а також будь-яких матеріалів фактичної перевірки, мотивуючи забороною фізичної особи-підприємця, від отримання другого примірника акту продавець ОСОБА_3 відмовилась.

01.03.2019 р. уповноваженими працівниками ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі складено акт фактичної перевірки за №0065/21/22/РРО/, висновками якого є порушення

- п. 1 ст. З Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" внаслідок не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи при продажу алкогольних напоїв (пляшка вина (1 л.) "Бастардо" на розлив в ПЕТ-пляшку із скляних ємностей за 86 грн.) вчинене вперше протягом календарного року. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції згідно п. 1 ст. 17 вказаного Закону у розмірі 1,00 грн.;

- п. 2.6. ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 №637 внаслідок несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів в КОРО, які надійшли до каси 08.07.2017 у розмірі 105,55 грн., зокрема, вказані кошти не оприбутковані у день їх фактичного надходження, а на наступний день - 09.07.2017, після друку Z-звіту № 736 за 09.07.2017. За вказане порушення передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки": - у п`ятикратному розмірі суми, що не оприбуткована (несвоєчасно оприбуткована), тобто 105,55 х 5 = 527,75 грн.;

- ст. 153 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" внаслідок продажу у приміщенні магазину алкогольних вин на розлив із 10-ти літрових скляних ємностей в одноразові пляшки для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу підприємства громадського харчування. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 вказаного Закону у розмірі 6800 грн.;

- Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановленого розміру мінімальних роздрібних цін, а саме: 03.10.2018 реалізовано шампанське, 0.75 л., за ціною 78 грн., замість 89 грн., та 13.10.2018 реалізовано коньяк "Борисфен" 3 зірки, 0.25 л., за ціною 62 грн., замість 64,16 грн., відповідно до почекової передачі РРО (чеки продажу №5221, №5241). За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у розмірі 10000 грн.

24.07.2019 р. супровідним листом за № 2952/гр./21-22-14-05-06 ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі направив на адресу позивача направлення на перевірку 01.03.2019 року № 0152,0153, акт фактичної перевірки від 01.03.2019 р № 0065/21/22/РРО/ з додатками - акт відмови від 01.03.2019 № 011/21/22, акт проведення контрольної розрахункової операції від 01.03.2019 р. № 010/21/22, копія наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 28.02.2019 № 319 з витягом.

На підставі висновків акту фактичної перевірки ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі 02.04.2019 р. прийнято податкові повідомлення - рішення (форма "С")

- № 04071405 про застосування штрафу на суму 1,00 грн. на підставі пункту 1 статі 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"

- № 01091405 про застосування штрафу на загальну суму 16 800,00 грн. на підставі ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР;

- № 01081405 про застосування штрафу у розмірі 527,75 грн. згідно абз. 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки".

Вважаючи вказані рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі - ПК України).

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 ПК України.

Згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, у тому числі, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

У відповідності з п.80.5 ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Факт пред`явлення уповноваженими особами ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі перед початком перевірки документів, передбачених положеннями пункту 81.1 статті 81 ПК України, підтверджується актом від 01.03.2019 року № 011/21/22 про відмову особи, яка фактично проводить розрахункові операції, продавець ОСОБА_3 від підписання направлень на право проведення перевірки.

Щодо доводу позивача про порушення уповноваженими особами відповідача положень п. 81.2 ст. 81 ПК України в частині не складання акту про не допуск до перевірки після того, як ФОП ОСОБА_2 повідомив про це працівника ГУ ДФС у Херсонській області у телефонній розмові, то суд вказує про таке.

В судовому засіданні позивач стверджував, що 01.03.2019 р. йому зателефонував працівник ГУ ДФС у Херсонській області та повідомив, що прибув для здійснення перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 , на що позивач відповів, що перебуває у відряджені, і запропонував відкласти перевірку на наступний день. Проте, за позицією позивача, працівником ГУ ДФС у Херсонській області було повідомлено, що перевірка буде відбуватись без участі ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, позивач попередив працівника ГУ ДФС у Херсонській області, що ОСОБА_3 не є уповноваженою особою та не має права приймати участь у перевірках моєї господарської діяльності, а також ознайомлюватись та отримувати кореспонденцію, яку адресовано безпосередньо ФОП ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок головний державний ревізор - інспектор Вершина А.О підтвердив, що у телефонній розмові підприємець повідомив, що не може прибути на перевірку.

Положеннями пунктів 80.1, 80.7 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Тобто, наведені положення Податкового кодексу України не передбачають обов`язкову присутність платника.

У справі, що розглядається, фактична перевірка позивача проведена у присутності продавця (особи, яка фактично здійснювала розрахункові операції) ОСОБА_3 , що не заперечувалось позивачем.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок продавець ОСОБА_3 пояснила суду, що на момент здійснення спірної перевірки вона за трудовим договором працювала продавцем у ФОП ОСОБА_2 , та у першій половині дня ( 01.03.2019) до приміщення магазину зайшли два чоловіка і попросили продати їм сигарети "Давідоф", що і було нею зроблено та видано чек. Після чого вказані особи повідомили, що вони з податкової служби, запропонували їй підписати якийсь документ, але вона відмовилася.

З огляду на вказане та з урахуванням вказаних приписів ПК України, у суду відсутні підстави вважати, що уповноважені особи не мали права розпочати фактичну перевірки ФОП ОСОБА_2 , оскільки документи, передбачені п. 81.1 ст.81 ПК України, були пред`явлені особі, які фактично проводила розрахункові операції, зокрема, продавцю ОСОБА_3 , що є підставою для посадових осіб контролюючого органу приступити до проведення фактичної перевірки.

При цьому, в ході розгляду справи позивачем не було вказано на причини відмови у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, як підстава складання акту про відмову, як це передбачає п. 81.2 ст.81 ПК України, що свідчить про необґрунтованість вказаного доводу позивача.

Надаючи оцінку встановленим контролюючим органом під час проведення контрольного заходу порушень, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень, суд вказує про таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами фактичної перевірки, одним із висновків уповноважених осіб ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі є порушення ФОП ОСОБА_2 є п. 1 ст. 3 Закону України " Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" внаслідок не проведення розрахункової операції через РРО з фіскальним режимом роботи при продажу алкогольних напоїв, вчинене вперше протягом календарного року, що стало підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення від 02.04.2019 року № 04071405 (форма "С") про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) на суму 1,00 грн. на підставі пункту 1 статі 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Як зазначалось вище, вказане порушення зафіксовано уповноваженими особами відповідача в акті проведення контрольної розрахункової операції за № 010/21/22 від 01.03.2019 р., а саме п, встановлено під час проведення контрольної розрахункової операції, під час якої а саме, продавець ОСОБА_3 реалізувала пляшку вина (1 л.) "Бастардо" на розлив в ПЕТ-пляшку із скляних ємностей - 86 грн., проте, через РРО розрахункову операцію не провела.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти здійснення ним продажу алкогольних напоїв на розлив, у т.ч. вина в ПЕТ-пляшку із скляних ємностей, оскільки згідно ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 32210 з терміном дії по 07.07.2019 року здійснює торгівлю алкогольними напоями у скляних пляшках. Також позивач наголосив на тому, що працівники відповідача, здійснивши придбання на розлив пляшку вина не надали жодних обґрунтованих доказів такого придбання.

Допитаний в судовому засіданні свідок головний державний ревізор - інспектор Прокопенко В.П. щодо продажу вина на розлив пояснив, що інспектор ОСОБА_4 спитав у продавця, чи продає вона вино на розлив, на що продавець відповіла "так" і продала йому один літр вина. Також свідок пояснив, що при продажу вина на розлив продавцем не було видано чек, оскільки, як пояснила продавець, вказані напої у РРО не запрограмовані, тому вона не може видати чек. Вказане порушення було зафіксовано в акті як "проведення операції без РРО". Додаткового свідок пояснив, що на контрольно-розрахункову операцію інспектор витратив власні кошти, сигарети придбав також для особистих потреб. Додатково свідок підтвердив, що операція з продажу вина на розлив підтверджена виключно актом контрольно-розрахункової операції та фотографіями, на яких видно скляні ємкості з вином.

Допитана в судовому засіданні свідок продавець ОСОБА_3 на питання суду щодо фотографій, на яких зображено скляні ємності з вином, пояснила, що на фото зображений не той магазин, у якому вона працювала. У магазині на момент здійснення перевірки продаж вина на розлив не здійснювався, а нею були продані виключно сигарети.

Допитаний в судовому засіданні свідок головний державний ревізор - інспектор ОСОБА_5 . ОСОБА_6 . при з`ясуванні судом питання щодо доказів продажу продавцем ОСОБА_3 вина на розлив пояснив, що під час перевірки з метою підтвердження факту продажу вина на розлив ним особисто було придбано літр вина, після чого просив продавця надати йому чек про продаж вина, але продавець відмовилася його надавати, пояснивши, що РРО не запрограмований. Щодо фотографій, на яких зображено ємкості з вином на розлив, то свідок пояснив, що ці фото були зроблені на його особистий мобільний телефон.

Вирішуючи вказані спірні питання з урахуванням вказаних доводів та заперечень позивача та свідків, суд враховує наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 цього Закону розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця; розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема, у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи вчинене вперше - 1 гривня.

Підпунктом 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право: проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції (п. 80.8 ст. 80 ПКУ).

Підпункт 14.1.264 п.14.1 ст.14 передбачає, що хронометраж - процес спостереження за веденням господарської діяльності платника податків, який здійснюється під час проведення фактичних перевірок та застосовується контролюючими органами з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження.

Отже, контролюючий орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки. Проте, порядок проведення контрольної розрахункової операції має свої особливості та має відбуватися у порядку та у спосіб, визначені законодавством.

Так, на думку суду, ініціюючи та проводячи контрольну розрахункову операцію певна посадова особа ДФС діє від імені держави в особі державного органу, що у свою чергу зумовлює використання для проведення такої операції державних коштів.

Крім того, наявні у матеріалах справи фотографії суд не приймає в якості належних доказів, оскільки у акті перевірки взагалі не зазначено, що під час проведення перевірки здійснювалась фото або відео зйомка, а також відсутнє посилання на них у додатках до акту. Окрім того, з них не можливо ідентифікувати де і коли були зроблені ці фотографії та чи на них дійсно сфотографовані саме товари, що були під час перевірки.

Окремо суд зауважує, що в матеріалах фактичної перевірки відсутні докази опису алкогольних напоїв, які знаходились на реалізації позивача під час проведення перевірки.

При цьому, позивач та свідок продавець ОСОБА_3 заперечили щодо причетності вказаних на фото алкогольних напоїв до переліку товару, який на той час був у магазині ФОП ОСОБА_2 .

Отже, відсутність в матеріалах справи таких доказів, як акт про повернення товару позивачу та використання для таких цілей державних коштів, щодо є належними та допустимими в ході проведення контролюючого заходу, унеможливлює суд визнати реалізацію позивачем вина (1 л.) "Бастардо" на розлив на суму 86 грн., без проведення розрахункової операції через РРО з фіскальним режимом роботи при продажу алкогольних напоїв виробів, як це зазначено в акті КРО та фактичної перевірки, що свідчить про безпідставність застосування до позивача штрафу у сумі 1,00 грн. за порушення, передбачене пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Щодо висновку акту фактичної перевірки про порушення ФОП ОСОБА_2 п. 2.6. ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 №637 внаслідок несвоєчасного оприбуткування готівки в день одержання у касовій книзі (КОРО) на загальну суму 105,55 грн. За вказане порушення передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки": - у п`ятикратному розмірі суми, що не оприбуткована (несвоєчасно оприбуткована), тобто 105,55 х 5 = 527,75 грн.

Як встановлено судом, вказане порушення відображено уповноваженими особами відповідача в акті фактичної перевірки та додатку до нього, та полягає у несвоєчасному оприбуткуванні готівкових коштів в КОРО, які надійшли до каси 08.07.2017 у розмірі 105,55 грн. Вказані кошти не оприбутковані у день їх фактичного надходження, а на наступний день - 09.07.2017, після друку Z- звіту № 736 за 09.07.2017, тобто несвоєчасно.

Вказаний висновок акту фактичної перевірки ґрунтуються на відомостях баз даних ГУ ДФС у Херсонській області (Z-звітів) та почекової передачі.

Відповідно до змісту позову, позивач вказує, що діяльність у магазині на той час провадилася з 08 години ранку до 02 години наступної доби, оприбуткування сум, які надійшли за період роботи об`єкту здійснюються по закінченню його роботи, а відповідно у фактичний час їх надходження, як це вимагається нормою вищенаведеного положення.

Допитана в судовому засіданні свідок продавець ОСОБА_3 щодо вказаного порушення пояснила, що у той день (08.07.2017) не працював РРО, вона зв`язалася з особою, яка здійснює його обслуговування та з`ясувала, що вони несвоєчасно поповнили sim - карту, тому не було інтернет - зв`язку.

Вирішуючи дане спірне питання з урахуванням вказаних позицій сторін та наявних у справі письмових доказів, суд вказує про таке.

Спірні правовідносини регулюється Законом № 265/95-ВР, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.04.2004 N 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за N 40/10320 ( далі - Положення № 637), Порядком реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року № 547 (далі - Порядок № 547), в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 2 Закону №265 фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті; денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Отже передумовою друку фіскального звітного чеку є робочий режим РРО та проведення на ньому розрахункових операцій, у разі ж якщо РРО на протязі дня не розпочинав свою роботу, фіскальний звітний чек не може бути роздрукований.

Також за змістом статті 2 Закону №265 розрахункова книжка - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій; книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення РК та КОРО наведено і в пункті 1.2 глави 1 Положення № 637, в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.2 глави 2 Положення №637).

Згідно з пунктом 7.15 глави 7 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2 згаданого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Абзацом третім статті 1 Указу №436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відтак у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

Разом з тим за змістом частини 1 статті 5 Закону №265 на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Пунктом 3 розділу І Порядку № 547 визначено, що Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.

Тобто Z-звіт передбачає визначення обсягів отриманої готівки за робочу зміну використання реєстратора розрахункових операцій, обнулення інформації за цей період, а тому має бути виконаним після завершення робочої зміни використання РРО.

З дослідженої в судовому засіданні в оригіналі Книги ОРО на РРО судом не встановлено підклеєного на сторінці 6 КОРО Z- звіту № 736 за 09.07.2017 на суму 105,55 грн., що унеможливило суд надати йому правову оцінку. При цьому, в судовому засіданні позивач не зміг пояснити відсутність вказаного документу.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 , та продавцем ОСОБА_3 не заперечують факт несвоєчасності оприбуткування готівкових коштів, зважаючи на роздрукування фіскального чеку позивачем наступного дня після здійснених розрахункових операцій, тому суд вважає, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф у сумі 527,75 грн. відповідно до Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки".

Щодо порушення ФОП ОСОБА_2 ст. 153 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", то згідно акту фактичної перевірки встановлено продаж алкогольних напоїв на розлив ( пляшки вина (1 л.) "Бастардо" на розлив в ПЕТ-пляшку із скляних ємностей) для споживання на місці суб`єктом господарювання, який немає статусу підприємства громадського харчування, що підтверджується актом проведення контрольної розрахункової операції за № 010/21/22 від 01.03.2019 р.

Допитаний в судовому засіданні свідок головний державний ревізор - інспектор ОСОБА_5 .О. пояснив, під час перевірки ним особисто придбано літр вина, внаслідок цього було встановлено порушення, зокрема, продаж алкогольних напоїв на розлив у невстановленому місці, оскільки для продажу на розлив необхідний спеціальний КВЕД та має бути спеціальне місце - кафе, а не магазин.

Допитаний в судовому засіданні свідок головний державний ревізор - інспектор ОСОБА_7 . ОСОБА_8 пояснив, що в приміщенні магазину був розмішений пластиковий стіл та стілець, за яким інспектор складав акт, що підтверджує висновок проте, що вино продається на розлив з метою вживання на місці.

Позивач, заперечуючи проти вказаного порушення, вказує на те, що акті перевірки не підтверджено певними доказами факт продажу ним алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, оскільки співробітниками відповідача не вилучено дану продукцію, а акт про проведення контрольної розрахункової операції № 010/21/22 від 01.03.2019 р, підписано працівниками ГУ ДФС у Херсонській області без участі інших осіб, які б могли підтвердити викладені в акті обставини

Вирішуючи вказане спірне питання з урахуванням вказаних доводів позивача, свідків та матеріалів фактичної перевірки, суд вказує про таке.

Спеціальним нормативним актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.2015 № 481/95-ВР ( далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до частини 6 статті 15-3 Закону № 481 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно статті 1 Закону №481 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

За приписами абзацу 2 пункту 2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 (далі - Правила) роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (пункт 22 Правил).

Отже, у відповідності до зазначених норм, торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Як зазначалось вище, актом проведення контрольної розрахункової операції за № 010/21/22 від 01.03.2019 р. встановлено факт продажу продавцем пляшки вина (1 л.) "Бастардо" на розлив в ПЕТ-пляшку із скляних ємностей без проведення через РРО та без роздрукування розрахункового документу.

Водночас, в акті фактичної перевірки жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому можливо придбати такі напої "на винос".

Тобто, під час перевірки уповноваженими особами відповідача не було встановлено факту продажу позивачем вина на розлив саме для споживання на місці, а матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (вином), оскільки позивач має відповідну ліцензію, яка надана ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , магазин.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено належними доказами факт порушення позивачем вимог частини 6 статті 15-3 Закону № 481, оскільки вимогами цього Закону чітко зазначено щодо необхідності мати відповідний спеціальний статус, який надає право здійснювати діяльність з продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, з обов`язковою умовою споживання реалізованих алкогольних напоїв на місці.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.08.2018 р. справа N 806/1285/17.

Щодо порушення ФОП ОСОБА_2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 р. № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" внаслідок реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж встановлений розмір мінімальних роздрібних цін, що стало підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) в сумі 10 000,00 на підставі ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, то суд приймає до уваги наступне.

В обґрунтування правомірності застосування штрафних санкцій відповідач зазначає, що під час проведення перевірки ним встановлений продаж вроздріб алкогольних напоїв за цінами, нижчими ніж встановлені роздрібні ціни на такі види алкогольних напоїв, а саме: 03.10.2018 реалізовано шампанське, 0.75 л., за ціною 78 грн., замість 89 грн., та 13.10.2018 реалізовано коньяк "Борисфен" 3 зірки, 0.25 л., за ціною 62 грн., замість 64,16 грн., відповідно до почекової передачі РРО (чеки продажу № 5221, № 5241).

На підтвердження своїх доводів відповідач посилається на акт фактичної перевірки. При цьому, пункт 4.5 акту перевірки містить в якості додатків - акт КРО, чек, додаток, акт відмови.

Як встановлено судом з пояснень представника відповідача, вказаний додаток до акту перевірки є фактично витягом з АІС "Податковий блок" ІС " Почекова передача" та містить інформацію щодо продажу позивачем 03.10.2018 та 13.10.2018 р. алкогольних напоїв за цінами, нижчими ніж встановлені.

В судовому засіданні позивач в обґрунтування своєї позиції пояснив, що проведення відповідачем фактичної перевірки без його згоди та присутності зумовлює контролюючий орган довести встановлені порушення на підставі первинних документів ( товарних чеків), а не лише інформації, отриманої з інформаційних баз відповідача АІС " Податковий блок", яка за його позицією не може сама по собі слугувати підставою для тверджень про вказане порушення.

Вирішуючи вказане спірне питання з урахуванням вказаних доводів позивача та матеріалів фактичної перевірки, суд вказує про таке.

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 13 частини 2 ст.17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень; мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Як вбачається з матеріалів фактичної перевірки, підставою для застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу є, на переконання відповідача, реалізація ФОП ОСОБА_2 03.10.2018 та 13.10.2018 саме, шампанське, 0.75 л., та коньяк "Борисфен" 3 зірки, 0.25 л. без визначення за кодом УКТ ЗЕД.

Частиною 10 статті 18 Закону №481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 встановлено розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з якою, зокрема, мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100- відсоткового спирту для коньяку (бренді) три зірочки (коди УКТ ЗЕД - 2208 20) становить 412,50 грн, 641,60 грн відповідно, а роздрібна ціна вин у скляній тарі місткістю 0.7 л. та 0.75 л. (код УКТЗЕД 2204 10), становить 89 грн., для "інших алкогольних напоїв" (код УКТЗЕД- 2208 90) - 274,5грн.

Водночас, матеріали фактичної перевірки не містять первинних документів, у т.ч. інформації щодо фактичних залишків запасів вказаних алкогольних напоїв, на підставі яких контролюючий орган не мав ідентифікувати алкогольні напої, реалізовані позивачем 03.10.2018 р. згідно чеку №5221; від 13.10.2018 р. згідно чеку № 5241, тоді як відповідно до абз.13 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР безпосереднім об`єктом правопорушення (предметом) є конкретний алкогольний напій, який відповідно до згаданих положень статті 1 Закону та відповідно до Постанови №957 визначається за кодом УКТ ЗЕД, а не за назвою в документах суб`єкта господарювання.

З огляду на вказане, суд вважає, що перевірка чеків РРО за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а не фактичної перевірки, оскільки правопорушення, на яке посилається податковий орган, мало місце 03.10.2018 та 13.10.2018, а фактична перевірка проведена 01.03.2019, тобто майже через 4 місяці.

При цьому, суд приймає до уваги висновки щодо подібних правовідносин (застосування пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України), викладені у постанові Верховного Суду від 18.05.2018 справа № 813/3977/16, де зазначено, що внаслідок отримання такої інформації, виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю. В той же час, така інформація та фактичний контроль не може бути безмежним у часі її призначення та проведення. Належний ефект, що може бути досягнутий від проведення такої перевірки залежить від своєчасного опрацювання такої інформації.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР визначено Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (далі Порядок №790).

Відповідно до п.5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Пунктом 6 Порядку №790 встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Натомість матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про розгляд матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій. При цьому, таких доказів не містить лист ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі № 2952/гр/21-22-14-05-06 від 24.07.2019 р., яким було повідомлено ФОП ОСОБА_2 про направлення поштою складеного за результатами перевірки акт від 01.03.2019р. № 0065/21/22/РРО/, а також прийнятті за результатами розгляду акту перевірки оскаржувані податкові повідомлення-рішення, проте рекомендовані листи з вказаними відправленнями повернулись за закінченням строку зберігання до ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до переконання, що висновки контролюючого органу, щодо порушення позивачем вимог Постанови №957 зроблено лише на підставі даних, зазначених у чеках від 03.10.2018 р. № 5221; від 13.10.2018 р. № 5241 без перевірки реалізованих алкогольних напоїв на відповідність кодам УКТ ЗЕД.

Відсутність належних, допустимих і беззаперечних доказів реалізації позивачем алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, неможливість ідентифікувати продані напої за кодом УКТЗЕТ, унеможливлює застосування до підприємця штрафу.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР визначено, що фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті; контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

З метою виконання вимог Податкового кодексу України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та удосконалення нормативно-правових актів, пов`язаних із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів.

Відповідно до Розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - касовий чек) - розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).

До обов`язкових реквізитів касового чеку вказаним Положенням віднесено, зокрема, назва товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу суб`єкта господарювання.

Аналогічні положення закріплювались Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом ДПА України від 01.12.2000 №614 (діючого станом на січень лютий 2016 року).

Відтак, відповідно до вказаних положень суб`єкт господарювання зобов`язаний внести в РРО дані, які б повністю відповідали накладній на отримання товару з тим, щоб його можна було ідентифікувати за документами про поставку, що позивачем було дотримано.

Проте, в ході фактичної перевірки уповноваженими особами відповідача не досліджувались будь-які первинні документи.

При цьому, допитаний в судовому засіданні свідок головний державний ревізор - інспектор Вершина А.О. щодо обставин проведення фактичної перевірки пояснив, що продавець взагалі ніякі документи не могла надати, а підприємець повідомив, що не може прибути на перевірку, тому з урахуванням достатності доказів для встановлення порушень, вони вирішили завершити перевірку та скласти відповідний акт.

Як встановлено судом, фактична перевірка ФОП ОСОБА_2 була проведена одним днем ( 01.03.2019 р.).

При цьому, суд зауважує, що уповноважені особи відповідача мали право на проведення даної перевірки протягом 10 днів, а тому, на думку суду, мали можливість на наступний день отримати від підприємця необхідні документи та пояснення з вищевказаного питання, а не обмежуватись одним днем.

Суд звертає увагу, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Крім того, надаючи правову оцінку рішенням, прийнятим за наслідками перевірки, суд також враховує положення статті 74 КАС України, яка, зокрема, пов`язує допустимість доказів із дотриманням встановленого законом порядку їх отримання.

Як зазначалось вище, підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 є наказ ГУ ДФС у Херсонській області № 319 від 28.02.2019 року " Про проведення фактичних перевірок " та витяг з Переліку з суб`єктів (ПІБ фізичної особи платника податків) та/або об`єктів (фактична адреса здійснення діяльності), які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст. 80 ПК України", затверджений вказаний наказом, та є його невід`ємною частиною.

Так, зі змісту вказаного Переліку вбачається, що метою фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 є дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками ( найманими особами)".

При цьому, за змістом направлень на перевірку та витягу з вказаного Переліку підставою фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 визначено п.п.80.2.2 п. 80.2. ст.80 ПК України, згідно якому у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже вказані обставини дають підстави для висновку, що мета фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 не відповідає підставі її проведення.

Крім того, встановлені в ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 порушення позивачем постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" № 957 від 30.10.2008, а саме реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімально встановлені роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв, на думку суду, не входить до предмету фактичної перевірки позивача, призначеної та проведеної відповідно до вищевказаних документів.

Суд вказує, що питання перевірки вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є окремою підставою для призначення фактичної перевірки відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 ПК України, про що зазначено у наказі ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі № 319 від 28.02.2019 року " Про проведення фактичних перевірок ", проте вказана підстава відсутня у витягу з Переліку щодо призначення та проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 .

Вказане узгоджується з положеннями пп. 191.1.14, 191.1.16-191.1.20 п.191.1 статті 191 ПК України згідно яким контролюючі органи виконують функції, зокрема, здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Отже, з`ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеним її предметом, не можна визнати діями суб`єкта владних повноважень, що відповідають вимогам ст. 21 Податкового кодексу, згідно яким посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно, факти встановлені контролюючим органом відносно платника поза межами предмета перевірки, не можуть слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

При цьому, суд зазначає, що контролюючий орган не позбавлений права провести фактичну перевірку на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, з підстав виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань,

Пунктом 81.3 ст. 81 ПК України передбачено, що під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Таким чином, встановлене наведеними нормами ПК України правове регулювання визначає певні обов`язкові умови, за наявності яких перевірка вважається такою, що проведена належним чином.

VIII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.1 ст.77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 , а саме, -

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 02.04.2019 року № 01071405 про застосування штрафу у розмірі 1 грн. за платежем "штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у зв`язку з тим, що контролюючий орган, як суб`єкт владних повноважень, крім, акта перевірки, не надав до суду належних доказів щодо факту реалізації продавцем ОСОБА_3 вина на розлив, і як наслідок не проведення даної розрахункової операції через РРО з фіскальним режимом роботи при продажу алкогольних напоїв;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 02.04.2019 року № 01091405 про застосування штрафу на загальну суму 16 800 грн. за платежем "адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки

по-перше, відповідачем не доведено належними доказами факт порушення позивачем вимог статті 15-3 Закону № 481, а саме продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, який немає статусу підприємства громадського харчування, що свідчить про протиправність застосування до позивача від повільності у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 грн.,

по-друге, невідповідність висновків відповідача вимогам ПК України при встановленні факту продажу ФОП ОСОБА_2 алкогольних напоїв за цінами, нижчими ніж встановлені роздрібні ціни на відповідні види алкогольних напоїв свідчить про порушення положень ст. 17 ПК України, якими визначенні права платника податків, в тому числі, при проведенні контролюючим органом перевірки, що є наслідком визнання перевірки у цій частині незаконною та підставою для визнання протиправним та скасування рішення в частині застосування до позивача штрафу у сумі 10 000,00 грн.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02.04.2019 року за № 01081405, яким до ФОП ОСОБА_2 за порушення п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637, застосовано штрафну санкцію у розмірі 527,75 грн., то суд дійшов висновку про відмову у її задоволені у зв`язку з не спростуванням позивачем вказаного порушення належними доказами.

IX. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується платіжним документом від 03.09.2019 р. № 0.0..1.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 745,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73003, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 02.04.2019 року № 01071405 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1 грн. за платежем "штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 02.04.2019 року № 01091405 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 16 800 грн. за платежем "адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73003, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 745,40 грн. (сімсот сорок п`ять грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 січня 2020 р.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 111030700