Справа № 264/6912/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року справа №264/6912/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2019 року (повний текст складено 11 грудня 2019 року в м. Маріуполь) у справі № 264/6912/19 (суддя І інстанції Пустовойт Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 взводу №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту капралу поліції Сазонова Олексія Олеговича про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови від 14 жовтня 2019 року про адміністративне правопорушення серії ВР №149729 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 14 жовтня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 14 жовтня 2019 року о 19-20 годин він керував автомобілем «ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №23 по вул. Луніна у Приморському районі м. Маріуполя, не маючи про собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її неправомірною. Позивач зазначив, що о 14.10.2019 року о 19-20 годин дійсно знаходився за зазначеною адресою, проте автомобілем не керував, а тому посвідчення водія працівникам поліції не повинен був пред`являти. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2019 року у справі № 264/6912/19 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судом першої інстанції не повно, не всебічно та не об`єктивно з`ясував всі обставин справи. Не встановив чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідження наявних у справі доказів, надання їм належної правової оцінки і, як наслідок, було прийняте незаконне, необґрунтоване рішення.

Крім того, скаржником зазначено, що висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують доводи позивача стосовно того, що він не керував транспортнім засобом. Відповідно він не повинен був мати та надавати поліцейським посвідчення водія.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що обставини вчинення даного правопорушення викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №149729 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., знайшли своє підтвердження, і вони вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2019 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №149729 поліцейського роти №3 взводу №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту капралу поліції Сазоновим О.О. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема за те, що 14 жовтня 2019 року о 19-20 годин, він керував автомобілем ««ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №23 по вул. Луніна у Приморському районі м.Маріуполя, не маючи про собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.126 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР України.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що з відеозапису наданого відповідачем оптичного диску, вбачається що водій автомобіля «ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 , який згодом назвався ОСОБА_1 , знаходиться на місці паркування для автомобілів біля магазину, розташованого у будинку АДРЕСА_1 . Крім вказаної особи, яка знаходилась на місці водія, інші особи в автомобілі відсутні. При цьому, останній вимикає двигун вказаного автомобіля, ставить його на ручне гальмо та гасить світло фар, тобто проводить всі необхідні, передбачені Правилами дорожнього руху України, дії водія для зупинення транспортного засобу. Працівниками поліції запитувалось щодо місця його направлення, на вказане запитання, ОСОБА_1 відповів, що їде до дому (відеофайл video-08).

Колегія суддів зазначає, що з відеозапису реєстратора ( файл video-08) убачається, що запис проводився у темну пору доби. З відеозапису убачається лише те, що автомобіль знаходиться у статичному стані з відкритими лівими передніми дверима, біля яких знаходиться поліцейський. Через деякий час з автомобіля виходить особа і починає спілкування з поліцейським.

З наданого відео не можливо встановити обставини які зазначив суд першої інстанції, а саме, що « водій автомобіля «ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 , який згодом назвався ОСОБА_1 , знаходиться на місці паркування для автомобілів біля магазину, розташованого у будинку АДРЕСА_1 . Крім вказаної особи, яка знаходилась на місці водія, інші особи в автомобілі відсутні. При цьому, останній вимикає двигун вказаного автомобіля, ставить його на ручне гальмо та гасить світло фар», а тому не можна встановити, що зафіксовано безумовний та очевидний факт порушення позивачем ПДР України.

Колегія суддів зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є фіксація, передусім, факту керування особою транспортним засобом, а потім

факт непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб,а також поліса обов`язкового страхування.

Інші файли відеозапису, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що вони не відображають відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2020 року у справі 266/6359/19, яка на час розгляду даної справи набрала законної сили, на підставі пояснень ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , матеріалів справи, встановлено, що 14 жовтня 2019 року о 18 год. 20 хв. у м. Маріуполі пр. Луніна б. 23, ОСОБА_1 не керував автомобілем ВАЗ-21102 держ. номер НОМЕР_1

Враховуючи те, що постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2020 року у справі 266/6359/19, яка набрала законної сили, встановлено факт відсутності події та складу адміністративного порушення в діях ОСОБА_1 , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Крім того, з файлів відеозапису № 6, № , № , № вбачається, що відеозапис розпочався о 18-й годині 35 хвилин 18 сек. та закінчено о 19-ій годині 49 хвилин 05 сек. та відображається лише процесуальна послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначені відеозаписи спростовують обставини відображені в оскаржуваній постанові, а саме, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, 4 жовтня 2019 року саме о 19 годині 20 хвилин.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Норми статті 38 КУпАП встановлюють строк, протягом якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності з моменту виявлення правопорушення. Зважаючи на те, що суд дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування, беручи до уваги ту обставину, що строки, встановлені статтею 38 КУпАП, на час судового розгляду минули, колегія суддів вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вищевказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 29 березня 2018 року у справа №502/1664/16-а, від 20 червня 2018 року у справі № 806/2554/16.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права та є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення про відмову задоволенні позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2019 року у справі № 264/6912/19 задовольнити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2019 року у справі № 264/6912/19 скасувати.

Прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Скасувати постанову серії ВР №149729 від 14 жовтня 2019 року поліцейського роти №3 взводу №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту капрала поліції Сазонова Олексія Олеговича якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., провадження у справі закрити.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В.Сіваченко