Справа № 152/400/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 лютого 2020 року

Київ

справа №152/400/19

адміністративне провадження №К/9901/3444/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Шаргородської міської ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі №152/400/19 за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Вінницької області, Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Шаргородської міської ради по виконанню законів та рішень, які регламентують регулювання чисельності тварин, що не утримуються людиною, але перебувають в умовах, повністю або частково створюваних діяльністю людини; стягнути з Шаргородської міської ради на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16 липня 2018 року у центрі м. Шаргород близько 11 год. дня, проходячи біля приміщення колишнього Універмагу, на її малолітню дитину накинулася безпритульна собака, яка нанесла тілесні ушкодження шляхом укусу у виді рваної рани. Після нападу собаки, не дочекавшись працівників поліції, позивач терміново звернулась в Шаргородську районну лікарню, де дитину було прооперовано.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Шаргородської міської ради по виконанню законів та підзаконних нормативно-правових актів, які регламентують регулювання чисельності тварин, що не утримуються людиною, але перебувають в умовах, повністю або частково створюваних діяльністю людини. Стягнуто з Шаргородської міської ради на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 197,38 грн., та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Однак пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Предметом розгляду в цій справі є визнання протиправним бездіяльність відповідача щодо невиконання законів та підзаконних актів, які регламентують регулювання чисельності тварин, що не утримуються людиною.

Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що Шаргородською міською радою не було розроблено Програму регулювання чисельності безпритульних тварин в м. Шаргород, не затверджено правил утримання домашніх тварин, чим порушено вимоги статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», оскільки установлення правил утримання домашніх тварин покладається на органи місцевого самоврядування.

Аналогічна правова позиція вже була викладена Верховним Судом у справі №369/4606/15-а.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Шаргородської міської ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі №152/400/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

.........................

.........................

..........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова

Судді Верховного Суду