Справа № 522/21529/19
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/522/13/ 20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Полегенького В.С.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондар Володимира Михайловича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондар Володимира Михайловича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 17.12.2019 року ОСОБА_1 у міському відділенні зв`язку № 23 отримав постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ОД № 001818 від 06.12.2019 року. Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП України. У п.5 постанови зазначено: Опис обставин, установлених під час розгляду справи - транспортний засіб Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність ОСОБА_1 , 06.12.2019 року, 12 год. 00 хв. в м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 27, здійснив зупинку стоянку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного. Виносячи оскаржувано постанову, інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондарем Володимиром Михайловичем, складено необґрунтовану та помилкову постанову, а факти викладені в ній, не відповідають дійсності.

Невідповідність полягає в тому, у постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 15.9 ПДР. Відповідно до норм п. 15.9 ПДР зазначено, що зупинка забороняється: п.п. и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до фото зроблених інспектором з паркування Бондарем В. М. видно, що у автомобілі немає водія, з автомобіля не здійснюється посадка (висадка) пасажирів, з автомобіля не здійснюється завантаженням (розвантаженням) вантажу.

А це означає, що автомобіль не здійснив зупинку, а саме припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Також відповідно до свого стану здоров`я ОСОБА_1 вже декілька років не сідав за кермо зазначеного автомобіля, але його використовують його близькі родичі, відносно яких ОСОБА_1 свідчити не буде відповідно до ст. 63 Конституції України.

Але як йому повідомили близькі родичі, які користувалися зазначеним автомобілем 06.12.2019 року, автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був запаркований біля будинку № 27 по вул. Пантелеймонівська для стоянки на декілька годин, що не є порушенням ПДР.

Позивач ОСОБА_1 та його близькі родичі, 06.12.2019 року не порушували п. 15.9 ПДР, та не скоювали адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Також позивач ОСОБА_1 повідомив інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондар В.М. про відповідні обставини, що транспортний засіб Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 06.12.2019 року знаходився у користуванні іншої особи. Що також виключає адміністративну відповідальність, передбачену ст. 122 КУпАП в діях ОСОБА_1

Позивач вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондар Володимира Михайловича при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник обох відповідачів ОСОБА_3 у судове засідання з`явився, надав суду відзив на адміністративний позов від 21.02.2020 року, згідно якого відповідач з позивними вимогами не згодний та просить суд у задоволенні позову відмовити. Наполягала на тому, що з наявних матеріалів справи вбачається порушення саме п. 15.9 ПДР України та зупинка авто.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.12.2019 року ОСОБА_1 у міському відділенні зв`язку № 23 отримав постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ОД № 001818 від 06.12.2019 року. Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП України.

У п.5 постанови зазначено: Опис обставин, установлених під час розгляду справи - транспортний засіб Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність ОСОБА_1 , 06.12.2019 року, 12 год. 00 хв. в м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 27, здійснив зупинку стоянку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Судом встановлено, що виносячи оскаржувано постанову, інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондарем Володимиром Михайловичем, складено необґрунтовану та помилкову постанову, а факти викладені в ній, не відповідають дійсності.

Невідповідність полягає в тому, у постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 15.9 ПДР. Відповідно до норм п. 15.9 ПДР зазначено, що зупинка забороняється: п.п. и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Але відповідно до п. 1.10 ПДР, визначено що:

Зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо не необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до фото зроблених інспектором з паркування Бондарем В.М. та не спростована представником відповідачів, видно, що у автомобілі немає водія, з автомобіля не здійснюється посадка (висадка) пасажирів, з автомобіля не здійснюється завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Таким чином, це означає, що автомобіль не здійснив зупинку, а саме припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

З пояснень позивача слідує, що відповідно до свого стану здоров`я ОСОБА_1 вже декілька років не сідав за кермо зазначеного автомобіля, але його використовують його близькі родичі, відносно яких ОСОБА_1 свідчити відмовився.

Під час судового засідання, представник позивача зазначив, що як позивачу повідомили близькі родичі, які користувалися зазначеним автомобілем 06.12.2019 року, що автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був запаркований біля будинку № 27 по вул. Пантелеймонівська для стоянки на декілька годин.

За таких обставин можна зробити висновок, що ні ОСОБА_1 особисто, а ні його близькі родичі, той хто здійснив стоянку у зазначеному місці 06.12.2019 року не порушували п. 15.9 ПДР, а тому не скоювали адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Нормами ст. 14-1 КУпАП, передбачено, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 14- 1 КУпАП, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Представником відповідачів не спростовано твердження позивача, що відповідно до зазначених норм ст. 14-1 КУпАП, позивач ОСОБА_1 повідомив інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондар В.М. про відповідні обставини, що транспортний засіб Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 06.12.2019 року знаходився у користуванні іншої особи. Що також виключає адміністративну відповідальність, передбачену ст. 122 КУпАП в діях ОСОБА_1

Норми ст. 122 КУпАП, не містять гіпотези, що пояснюється її відсилочним характером до норм ПДР. Що в свою чергу зобов`язує орган (посадову особу), яка виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, зазначати у постанові нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, це закріплено в ст. 283 КУпАП.

Нормами ст. 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст. 62 Конституції України, визначено що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Враховуючи, що інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондарем В.М. у постанові про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, [стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ОД № 001818 від 06.12.2019 року, зазначений неправильний нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, це підтверджує невідповідність нормам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього згідно ч. 1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ці обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог статті 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

За змістом статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно ст. 72 КУпАП доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондар Володимира Михайловича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондар Володимира Михайловича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки і відеозапису) серія ОД № 001818 від 06.12.2019 року - скасувати та закрити провадження по справі.

Зобов`язати Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради видалити інформацію про правопорушення у реєстрах обліку правопорушень, зафіксоване 06.12.2019 року згідно інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Бондарем В.М. згідно постанови серія ОД № 001818 від 06.12.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Науменко

04.02.20