Справа № 480/87/20
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2020 р. Справа № 480/87/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивує тим, що є пенсіонером за віком, перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області з 1989 до листопада 2018 року, де отримувала пенсію на розрахунковий рахунок, відкритий в установі "Ощадбанк". Через похилий вік переїхала на проживання до доньки в Республіку Беларусь, в м. Могильов, отримала посвідчення на проживання в Республіці Беларусь.
ОСОБА_1 в листопаді 2018 року зверталася із заявою про нарахування пенсії до управління соціального захисту Адміністрації Октябрьського району міста Могильова, було направлено запит до ГУ ПФУ в Сумській області про направлення на їх адресу пенсійної справи позивача для подальшої виплати пенсії на території республіки Беларусь.
З травня 2018 року по 30 жовтня 2018 року відповідачем була нарахована пенсія за віком позивачці, однак не отримана нею, тому позивачка вважає протиправними дії ГУ ПФУ у Сумській області, оскільки є громадянкою України та має право на отримання пенсії незалежно від місця проживання.
Ухвалою суду від 06.01.2020 відкрито провадження у справі, розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.
27.01.2019 відповідач, заперечуючи проти задоволення вимог, надав відзив на позов, в якому зазначив, що виплата пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018 була переведена на поштове відділення за місцем проживання. Відповідачем було здійснено нарахування пенсії позивачу з травня 2018 по жовтень 2018 року, однак пенсія ні позивачем, ні її довірителем отримана не була. Відповідно до пункт 4 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішення територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. З 01.11.2018 нарахування пенсії позивачу було припинено. Крім того, зазначив, що заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії від ОСОБА_1 або її законного представника до управління не надходила. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.7), 26.03.2013 отримала посвідчення на проживання в Республіці Беларусь, де і по теперішній час проживає (а.с. 10).
Позивач, вважаючи, що через не отримання нею пенсії за віком протягом шести місяців з травня по жовтень 2018 року включно, її законні права на отримання пенсії порушені через бездіяльністю відповідача, у зв`язку з чим звернулася за захистом свої прав до суду.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стаття 4 Закону визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
Як встановлено судом з листопада 2018 року позивачці припинено виплату пенсії у зв`язку з неотриманням нею призначеної пенсії протягом шести місяців підряд.
Так, відповідачем було здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1 з травня 2018 по жовтень 2018 року, що підтверджується витягом з підсистеми призначення та виплати пенсій та витягом Реєстру № 2 невиплачених пенсій та допомоги (за період з травня 2018 по жовтень 2018) однак пенсія позивачем або її довірителем отримана не була (а.с. 29-39).
Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок асигнувань відповідача понесені судові витрати в сумі 768,4 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною задовольнити.
Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з травня 2018 року по жовтень 2018 року включно протиправною.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал