Справа № 9901/418/18
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 9901/418/18

Провадження № 11-434заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Князєва В. С.,

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Сороки Л. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Склярук Ю. В.,

розглянула в судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року (судді Шарапа В. М., Бевзенко В. М., Білоус О. В., Данилевич Н. А., Желтобрюх І. Л.) у справі № 9901/418/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання незаконним і скасування рішення та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВРП про визнання незаконним і скасування рішення відповідача від 28 грудня 2017 року № 4313/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

2. На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що Указом Президента України від 15 лютого 2007 року № 113/2007 її було призначено на посаду судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області строком на п`ять років, а Постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2012 року № 4455-VI - на посаду судді цього суду безстроково.

3. Ухвалами слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 від 25 січня 2014 року у справах № 697/209/14-к, 697/210/14-к, 697/211/14-к, 697/213/14-к до підозрюваних ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

4. У грудні 2014 року до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - ТСК) надійшли заяви координатора координаційної ради Коаліції молодіжних громадських організацій Черкаської області «Молода Черкащина» Феофілової В. В., заступника прокурора Черкаської області та громадянки ОСОБА_11. про проведення спеціальної перевірки судді відповідно до Закону України від 08 квітня 2014 року № 1188-VII «Про відновлення довіри до судової влади» (далі - Закон № 1188-VII).

5. У зв`язку із закінченням повноважень ТСК листом її секретаря від 15 березня 2016 року № 3601/0/9-16 заяви щодо дій судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 та пов`язані з їх розглядом документи надіслані для розгляду за загальною процедурою до Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ), правонаступником якої є ВРП.

6. 11 квітня 2017 року Друга Дисциплінарна палата ВРП прийняла рішення № 775/2дп/15-17 «Про притягнення судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», яким позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади судді.

7. 07 листопада 2017 року ВРП прийняла рішення № 3609/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 квітня 2017 року № 775/2дп/15-17 про притягнення судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

8. 28 грудня 2017 року ВРП прийняла рішення № 4313/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

9. На думку позивачки, під час розгляду справ № 697/209/14-к, 697/210/14-к, 697/211/14-к, 697/213/14-к нею як слідчим суддею дотримані положення чинного на той час Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), що підтверджується надісланими до ВРП заявами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відсутність претензій до слідчого судді.

10. ОСОБА_1. також зазначила, що ВРП, вирішуючи питання про дисциплінарну відповідальність та відповідальність за порушення присяги судді, не наділена повноваженнями оцінювати законність судового рішення, оцінювати обставини у судових справах, вирішувати питання достовірності або недостовірності того чи іншого доказу. Приймаючи рішення, ВРП надала оцінку судовим рішенням та не забезпечила дотримання гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції

11. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 21 березня 2019 року відмовив у задоволенні адміністративного позову.

12. Судове рішення мотивовано тим, що: оскаржуване рішення ухвалено повноважним складом ВРП та підписано усіма її членами, які брали участь у його ухваленні; зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що воно містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла висновку про задоволення подання її Другої Дисциплінарної палати про звільнення позивачки; підстав для скасування цього рішення, які передбачені частиною другою статті 57 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), немає.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

13. Не погодившись із постановленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначила, що оскаржуване рішення порушує її право на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом (стаття 55 Конституції України, пункт 1 статті 6 Конвенції).

14. На думку скаржниці, рішення ВРП не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

15. Крім того, ВРП невчасно направила на адресу ОСОБА_1 виклик-повідомлення про засідання, на якому буде вирішуватися питання щодо її звільнення, як невчасно розмістила й виклик-повідомлення на вебсайті ВРП, що підтверджується скріншотами сторінки вебсайту ВРП починаючи з 05 грудня 2017 року, чим порушила права ОСОБА_1 , визначені статтею 30 Закону № 1798-VIII на вчасне повідомлення про розгляд її питання.

16. Оскаржуваним у цій справі рішенням ВРП від 28 грудня 2017 року було застосовано до позивачки вид дисциплінарного стягнення, який: на момент можливого вчинення порушення взагалі не було передбачено; є найбільш суворим із видів дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані після набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII); погіршує становище особи в порівнянні із законом, який діяв на момент вчинення можливого порушення.

17. Скаржниця також указує на те, що рішення ВРП та Касаційного адміністративного суду є невмотивованими в частині кваліфікації дій судді ОСОБА_1 як дисциплінарного проступку, який передбачає застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді звільнення за порушення присяги, оскільки при обранні такого стягнення порушено принцип пропорційності, адже фактично позивачку як суддю звільнили з посади за порушення норм процесуального права при ухваленні процесуальних рішень у кримінальних провадженнях, оцінка матеріалів яких є відмінною від оцінки ВРП.

18. На підставі викладеного скаржниця просить скасувати оскаржуване рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду та прийняти нове рішення - про задоволення позовних вимог.

Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги

19. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що ВРП не погоджується з наведеними в апеляційній скарзі доводами.

20. Представник ВРП також указав, що на момент ухвалення рішення ВРП від 28 грудня 2017 року склад ВРП було сформовано згідно з вимогами законодавства, на засіданні були присутні 18 членів ВРП, оскаржуване рішення прийнято одноголосно та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні, рішення містить посилання на підстави та мотиви його прийняття.

21. Крім того, відповідно до вимог Закону № 1798-VIII, не пізніше як за десять календарних днів до дня засідання, ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про засідання ВРП, на якому розглядалося питання про звільнення її з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

22. Матеріали справи містять розписку-повідомлення судді ОСОБА_1. від 14 грудня 2017 року про засідання ВРП, призначене на 28 грудня 2017 року, на якому вона була присутня.

23. Представник ВРП також зазначив, що доводи апеляційної скарги й обґрунтування позову ОСОБА_1 зводяться фактично до незгоди із дисциплінарним провадженням стосовно судді, однак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 листопада 2018 року № 11-7сап18 вже надала оцінку належності мотивації рішень Другої Дисциплінарної палати ВРП від 11 квітня 2017 року № 775/2дп/15-17 та ВРП від 07 листопада 2017 року № 3609/0/15-17.

24. У зв`язку з викладеним представник ВРП просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін.

25. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з викладених у ній підстав.

26. Представник відповідачапросив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рух апеляційної скарги

27. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 08 травня 2019 рокувідкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та витребувала з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду матеріали справи № 9901/418/18.

28. Велика Палата Верховного Суду ухвалою 29 травня 2019 року призначила справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на підставі положень статті 307 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Обставини справи, установлені судом першої інстанції

29. Указом Президента України від 15 лютого 2007 року № 113/2007 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області строком на п`ять років.

30. Постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2012 року № 4455-VI ОСОБА_1 призначено на посаду судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області безстроково.

31. 03 та 15 грудня 2014 року до ТСК надійшли заяви координатора координаційної ради Коаліції молодіжних громадських організацій Черкаської області «Молода Черкащина» Феофілової В. В. від 25 листопада 2014 року, ОСОБА_11. від 10 грудня 2014 року, заступника прокурора Черкаської області Семенова В. В. від 12 грудня 2014 року про проведення спеціальної перевірки стосовно судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 . відповідно до Закону № 1188-VII у зв`язку з постановленням нею ухвал від 25 січня 2014 року у справах за № 697/209/14-к, 697/210/14-к, 697/211/14-к, 697/213/14-к.

32. У зв`язку із закінченням повноважень ТСК листом її секретаря від 15 березня 2016 року № 3601/0/9-16 заяви про проведення перевірки стосовно судді ОСОБА_1 та пов`язані з їх розглядом документи надіслано для розгляду за загальною процедурою до ВРЮ.

33. 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон № 1402-VIII, згідно з яким органом, уповноваженим здійснювати дисциплінарне провадження щодо суддів усіх інстанцій, є ВРП та її Дисциплінарні палати.

34. Згідно з пунктом 33 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII заяви, які передані ТСК ВРЮ відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону № 1188-VII, дисциплінарні органи ВРП розглядають у порядку та строки, встановлені законом для здійснення дисциплінарного провадження. За результатами розгляду таких заяв застосовуються дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.

35. Друга Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 13 березня 2017 року відкрила дисциплінарну справу стосовно судді ОСОБА_1 .

36. Рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 11 квітня 2017 року № 775/2дп/15-17 суддю Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді внесення подання про звільнення її з посади.

37. Зазначене рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП мотивовано тим, що суддя ОСОБА_1. при розгляді справ № 697/209/14-к, 697/210/14-к, 697/211/14-к, 697/213/14-к істотно порушила норми процесуального права, а прийнятими нею судовими рішеннями - грубо порушила право на справедливий суд, гарантоване, статтею 6 Конвенції.

38. Друга Дисциплінарна палата ВРП вважала, що допущені суддею ОСОБА_1. порушення процесуального закону є істотними діяннями, віднесеними законом до порушення присяги судді, а саме - вчинення дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів.

39. 10 травня 2017 року ОСОБА_1 оскаржила рішення Другої Дисциплінарної палати до ВРП.

40. 07 листопада 2017 року рішенням ВРП № 3609/0/15-17 залишено без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 11 квітня 2017 року № 775/2дп/15-17.

41. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2018 року у справі № 800/553/17 (провадження № 11-7сап18) скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 07 листопада 2017 року № 3609/0/15-17 залишено без задоволення.

42. 28 грудня 2017 року ВРП прийняла рішення № 4313/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

43. Установлені судом першої інстанції обставини справи в апеляційній скарзі під сумнів не ставляться.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновку суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

44. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

45. Частиною шостою статті 126 Конституції України встановлено підстави для звільнення судді, зокрема, вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3).

46. Порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, законами № 1402-VIII та № 1798-VIII.

47. Статтею 108 Закону № 1402-VIII установлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

48. Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення стосовно судді є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

49. Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ).

50. Статтею 112 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

51. Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).

52. Статтею 1 Закону № 1798-VIII передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

53. Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

54. Згідно із частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

55. На підставі частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.

56. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

57. Частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII установлено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

58. Згідно із частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

59. Наявні в матеріалах справи документи, зокрема витяг з протоколу засідання ВРП від 28 грудня 2017 року № 77 та ксерокопія оскаржуваного рішення ВРП, свідчать про те, що це рішення підписане повноважним складом ВРП та всіма її 18 членами, які брали участь у його ухваленні.

60. Таким чином, немає підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

61. Оцінюючи рішення ВРП від 28 грудня 2017 року № 4313/0/15-17 на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це рішення містить конкретну підставу звільнення позивачки, визначену Конституцією України, та є вмотивованим.

62. Так,підставою для звільнення позивачки з посади судді було рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 11 квітня 2017 року № 775/2дп/15-17, залишене без змін рішенням ВРП від 07 листопада 2017 року № 3609/0/15-17, про притягнення судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування дисциплінарного стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення її з посади судді.

63. Крім цього, зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 29 листопада 2018 рокускаргу ОСОБА_1 залишила без задоволення, а рішення ВРП від 07 листопада 2017 року № 3609/0/15-17 - без змін.

64. Вказане судове рішення від 29 листопада 2018 року мотивовано обґрунтованістю висновку ВРП про те, що допущене слідчим суддею ОСОБА_1. порушення норм кримінального процесуального законодавства призвело до необґрунтованого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке порушило права ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на свободу та особисту недоторканність та право підозрюваних на справедливий судовий розгляд, гарантовані статтею 29 Конституції України та статтею 5 Конвенції. Вказане дає підстави для висновку, що суддя ОСОБА_1. вчинила дії, що порочать звання судді і викликають сумнів у її об`єктивності, неупередженості та незалежності. Порушення законодавства, допущені суддею, є істотним дисциплінарним проступком і, як наслідок, підставою для внесення подання про звільнення судді із займаної посади. При цьому, всупереч доводам заявника, ВРП та її дисциплінарний орган здійснили не перегляд прийнятих суддею судових рішень у непроцесуальному порядку, а встановили порушення слідчим суддею кримінального процесуального закону та вчинення дій, які не відповідають завданням кримінального провадження, що є підставою для дисциплінарної відповідальності судді. За таких обставин, за висновком Великої Палати Верховного Суду, ВРП та її Друга Дисциплінарна палата правильно застосували до судді ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді подання про її звільнення з посади саме за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

65. Велика Палата Верховного Суду не встановила порушень ВРП процедури прийняття рішення від 07 листопада 2017 року № 3609/0/15-17, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 11 квітня 2017 року № 775/2дп/15-17 про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а також не встановила порушень прав судді чи інших ознак протиправності рішення ВРП з огляду на вимоги статті 52 Закону № 1798-VIII.

66. При цьому Велика Палата Верховного Суду надала оцінку доводам ОСОБА_1 стосовно належної мотивації рішення ВРП від 07 листопада 2017 року № 3609/0/15-17 та його підписання у встановлений законом строк членами ВРП, які брали участь у його ухваленні, наявності в діях судді ознак дисциплінарного проступку та пропорційності накладеного на неї дисциплінарного стягнення, а також стосовно строків подачі заяв координатором координаційної ради Коаліції молодіжних громадських організацій Черкаської області «Молода Черкащина» Феофіловою В. В., ОСОБА_11 та заступником прокурора Черкаської області Семеновим В. В. до ТСК, строку притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, та тому, що дії, які на момент постановлення ухвал суддею ОСОБА_1. (25 січня 2014 року) розцінювались як порушення присяги, згідно з чинним законодавством охоплюються ознаками складу істотного дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді, тобто стосовно обставин, зазначених позивачкою як підстави для скасування оскаржуваного рішення відповідача від 28 грудня 2017 року № 4313/0/15-17.

67. Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

68. Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

69. Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачкою істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про її звільнення з посади, не потребують доказування.

70. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (в тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).

71. Отже, рішення ВРП від 28 грудня 2017 року № 4313/0/15-17 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і підстав для скасування вказаного рішення відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII немає.

72. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильними висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

73. Не є слушними й посилання скаржниці на те, що ВРП порушила права ОСОБА_1 на вчасне повідомлення про розгляд її питання, призначене на 28 грудня 2017 року, виходячи з такого.

74. Так, відповідно до частини п`ятої статті 30 Закону № 1798-VIII особа, питання щодо якої має розглядатися ВРП, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.

75. Як убачається з матеріалів справи, листами від 18 грудня 2017 року за № 26446/0/9-17 та 26445/0/9-17 ВРП повідомила ОСОБА_1 про те, що розгляд питання про її звільнення з посади суддіпризначено на 28 грудня 2017 року на 10 годину.

76. Крім того, розписка від 14 грудня 2017 року свідчить про те, що ОСОБА_1 повідомлена про дату наступного засідання (28 грудня 2017 року) щодо розгляду питання про її звільнення.

77. 28 грудня 2017 року в засіданні ВРП по розгляду питання про звільнення позивачки з посади судді взяла участь ОСОБА_1 , яка не заявляла клопотання про відкладення розгляду питання про її звільнення з посади судді у зв`язку з несвоєчасним отриманням нею повідомлення про дату, час та місце розгляду питання. При цьому ОСОБА_1 на засіданні ВРП було надано можливість надавати пояснення та відповіді на запитання членів ВРП, чим забезпечено право скаржниці на участь у прийнятті рішення.

78. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення відповідача про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України є обґрунтованим.

79. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що виходячи з доводів, викладених позивачкою в позовній заяві та в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 фактично просить суд апеляційної інстанції втрутитися в остаточну постанову від 29 листопада 2018 рокуу справі № 800/553/17 (провадження № 11-7сап18), яка набрала законної сили, переглянути цю постанову та дійти висновків, які протилежні тим, що зроблені у вказаній постанові.

80. Водночас право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами.

81. У цій справі питання про зміну висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих щодо позивачки у постанові від 29 листопада 2018 рокуу справі № 800/553/17 (провадження № 11-7сап18), ОСОБА_1 ставить в іншому провадженні - за позовом про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 28 грудня 2017 року № 4313/0/15-17 про її звільнення з посади судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області.

82. При цьому позивачка брала участь у розгляді справи № 800/553/17, наводила у Великій Палаті Верховного Суду ті самі аргументи, які наводить у цій справі, і на які отримала відповіді у постанові від 29 листопада 2018 року у справі № 800/553/17.

83. З огляду на це особливих чи непереборних обставин, які могли би виправдати втручання в остаточну постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2018 року, немає.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

84. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

85. На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

86. Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Князєв

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко

Т. О. Анцупова Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко

В. В. Британчук Л. І. Рогач

Ю. Л. Власов О. М. Ситнік

М. І. Гриців О. С. Ткачук

Д. А. Гудима В. Ю. Уркевич

Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська

О. Р. Кібенко