Справа № 288/25/20
Суддя: Зайченко Є. О.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/25/20
Провадження № 2-а/288/5/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань - Добрянської В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області адміністративну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Житомирській області сержанта поліції Шеремет Олександра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Житомирській області сержанта поліції Шеремет Олександра Володимировича (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому зазначає, що 05 січня 2020 року близько 22 години 15 хвилин, він рухаючись на автомобілі ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Р-18 (Сквирське шосе) в напрямку населеного пункту Станишівка, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Житомирській області. Зі слів працівників поліції причиною зупинки транспортного засобу послужило те, що на його автомобілі в темну пору доби під час руху не працював лівий задній габаритний ліхтар. При цьому перед від`їздом від останнього місця стоянки його автомобіля, він особисто переконався в справності зовнішніх світлових приладів. Тобто несправність виникла під час руху. Один з інспекторів поліції який представився як інспектор 1-го батальйону, 3-ї роти УПП в Житомирській області Шеремет Олександр Володимирович повідомив, що згідно п. 31.4.3 ПДР керування транспортним засобом на якому не працює в темну пору доби задній лівий габаритний ліхтар забороняється і за вказане правопорушення він буде притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення частини 1 статті 121 КУпАП України, оскільки водій під час руху зобов`язаний слідкувати за технічною справністю свого автомобіля. Однак в силу того, що на відміну від інших вузлів та агрегатів справність яких можливо проконтролювати під час руху, справність лампи заднього габаритного ліхтаря під час руху проконтролювати неможливо в силу свого розміщення та відсутності на автомобілі засобів виявлення таких несправностей встановлених заводом виробником.

Внаслідок чого, інспектором була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1942502 та накладено штраф в розмірі 340 гривень.

Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, яке регулює відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому підлягає скасуванню з наступних причин.

Відповідач під час винесення постанови послався на п. 31.4.3. ПДР не вказавши при цьому пункт, який передбачає заборону експлуатації транспортних засобів в темну пору доби з несправним лівим заднім габаритним вогнем.

Інспектором невірно кваліфіковано правопорушення та не вірно зробив посилання на пункт ПДР.

Проте для визначення суми штрафу відповідач застосував частину 1 статті 121 КУпАП України. В якій чітко зазначено, що відповідно до даної частини статті в разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) (вжито в множині), відповідальність настає лише в разі, коли несправні відразу декілька світлових приладів транспортного засобу, що істотно впливає на безпеку дорожнього руху.

Не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення. Ніяких пояснень відповідачем у нього не відбиралось. У оскаржуваній постанові ніяким чином його пояснення або незгода із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення не відображені.

Також позивач не міг подати клопотання та скористатися правовою допомогою, за такої процедури.

Позивач вважає себе невинним, постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, невірною кваліфікацією та документуванням інспектором суті правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Житомирській області сержанта поліції Шеремет Олександра Володимировича серія ЕАК № 194502 від 05 січня 2020 року, якого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за порушення частини 1 статті 121 КУпАП, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, закрити.

Відповідно до ухвали суду від 08 січня 2020 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (виклику) сторін.

В судове засідання 03 лютого 2020 року позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками та судові повістки, які направлялись на адресу відповідачів отримано, що підтверджується матеріалами справи, а саме: повідомленнями «Укрпошти» про вручення поштового відправлення, які отримано 11 січня 2020 року, 20 січня 2020 року та 29 січня 2020 року, однак станом на 03 лютого 2020 року відповідачем не подано відзиву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень статті 162 КАС України та в судове засідання 03 лютого 2020 року не з`явився.

Частина 1 статті 205 КАС України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно норм частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1942502, ОСОБА_1 05 січня 2020 року близько 22 години 15 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби, який мав технічну несправність, а саме не працював задній лівий габаритний ліхтар, чим порушив п. 31.4.3. ПДР - керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, за що

передбачена відповідальність за частиною 1 статті 121 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Однак, з вказаною постановою позивач не згоден, так як вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого частино 1 статті 121 КУпАП.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Як визначено в статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статті 255 цього Кодексу.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 121 КУпАП визначає, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до статті 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказані твердження позивача.

Суб`єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Про це мало бути відомо відповідачу, так як позивачем в позовній заяві, яка направлена відповідачу і яку він отримав, було не визнано свою вину в порушеннях ПДР України і викладено мотиви такої незгоди. Однак відповідач, отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не з`явився в суд і не довів свою правомірність, а тому суд вважає, що відповідач при такій своїй поведінці погодився з вимогами позивача.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Також в постанові вказано, що позивач порушив п. 31.4.3. ПДР не вказавши при цьому пункт, який передбачає заборону експлуатації транспортних засобів в темну пору доби з несправним лівим заднім габаритним вогнем.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На виконання ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав суду письмових заперечень проти позову та оригінал матеріалів адміністративної справи відносно позивача.

Тобто, викладені позивачем в позовній заяві доводи стосовно своєї не винуватості відповідачем не спростовані. Тому, суд приходить до висновку, що прийнята відповідачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законом України «Про Національну поліцію»; «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853; статтями 121, 251, 268, 278, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Житомирській області сержанта поліції Шеремет Олександра Володимировича про

визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1942502 інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Житомирській області сержанта поліції Шеремет Олександра Володимировича від 05 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко