Справа № 500/2379/19
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2379/19

29 січня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Риндюк В.Т.

представника позивача адвоката Завацького В.М.

представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Нацюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 із врахуванням періоду роботи з 01.09.1990 по 05.11.1992 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи у Тернопільській середній школі №26 та з 03.01.1995 по 01.04.1996 на посаді провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням періоду роботи з 01.09.1990 по 05.11.1992 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи у Тернопільській середній школі №26 та з 03.01.1995 по 01.04.1996 на посаді провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.05.2019 позивачу призначено пенсію по віку. Однак, при призначенні пенсії органом Пенсійного фонду України до її страхового стажу не було враховано період роботи з 01.09.1990 по 05.11.1992 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи у Тернопільській середній школі №26 та з 03.01.1995 по 01.04.1996 на посаді провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №293/03.16 від 28.08.2019 пенсія призначена без урахування періоду роботи з 01.09.1990 по 05.10.1992, оскільки в трудовій книжці зроблено некоректний запис (допущено помилку у наказі на звільнення), а період роботи з 03.01.1995 по 01.04.1996 не зарахований до страхового стажу враховуючи те, що на печатці управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації відсутній ідентифікаційний код установи.

З такими діями органу Пенсійного фонду України позивач не погоджується, вважає їх протиправними, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

22.10.2019 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 03.12.2019.

15.11.2019 від Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на позовну заяву.

03.12.2019 судове засідання в даній адміністративній справі не проводилось, що підтверджується довідкою, складеною секретарем судового засідання.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 в адміністративній справі №500/2379/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов`язання вчинити певні дії призначено судове засідання на 15.01.2020.

15.01.2020 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду продовжено процесуальний строк розгляду адміністративної справи №500/2379/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи відкладено на 29.01.2020.

29.01.2020 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судовому засіданні 29.01.2020 проти задоволення позовних вимог заперечила з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При призначенні пенсії позивачу ОСОБА_1 органами Пенсійного фонду до трудового стажу не було включено період роботи з 01.09.1990 по 05.11.1992 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи у Тернопільській середній школі №26 та з 03.01.1995 по 01.04.1996 на посаді провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою, у якій просила зарахувати до трудового стажу вказані періоди роботи

Листом №293/03.16 від 28.08.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 05.10.1992, оскільки у трудовій книжці зроблено некоректний запис, а саме допущено помилку у наказі на звільнення, з 03.01.1995 по 01.04.1996 у зв`язку з тим, що відбиток печатки на записі про звільнення з організації не містить ідентифікаційного коду.

Позивач вважає, що не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1990 по 05.10.1992 та з 01.09.1990 по 05.10.1992 порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 видно, зокрема, такі записи:

11. 01.09.1990 прийнята на посаду організатора позакласної та позашкільної виховної роботи Тернопільської середньої школи №26 на підставі наказу №2553к від 01.09.90;

12. 05.10.1992 звільнена з посади організатора позакласної та позашкільної виховної роботи в порядку переводу вчителя історії середньої школи №21 на підставі наказу №1000 від 30.10.92 по міськно, наказу №128 від 09.11. по СШ 26.

15. 03.01.1995 прийнята на посаду провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільського облвиконкому порядком переводу з загальноосвітньої школи №21 на підставі наказів №223-к від 2.01.1995 та №878 від 3.01.1995;

19. 01.04.1996 звільнена у зв`язку з переводом в ТОВ "Лілея" п.5 ст.36 КЗпП України на підставі наказу №20-к від 29.03.96.

Вказані записи засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками.

Разом з тим, у записі 12 про звільнення з роботи в графі 4 "На підставі чого внесений запис (документ, його дата і номер)" зазначено наказ №1000 від 30.10.92 по міськно, наказ №128 від 09.11. по СШ 26.

Крім того, на записі 19 про звільнення з роботи відбиток печатки організації не містить ідентифікаційного коду.

Наявність вказаних недоліків слугувало підставою для відмови відповідача у зарахуванні до стажу роботи позивача періодів 01.09.1990 по 05.10.1992 та з 03.01.1995 по 01.04.1996.

Разом з тим, суд зазначає, що при огляді копії трудової книжки безсумнівно можна встановити дійсну дату наказу, що слугував підставою для звільнення позивача ОСОБА_1 з займаної посади організатора позакласної та позашкільної виховної роботи Тернопільської середньої школи №26 та факт роботи провідним інспектором шкіл в управлінні освіти Тернопільського облвиконкому в період з 03.01.1995 по 01.04.1996.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку №22-1).

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 1 Порядку №637 також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд вказує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у даній справі, суд дійшов до висновку, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 про роботу в Тернопільській середній школі №26 цілком підтверджують факт її роботи з 01.09.1990 по 05.10.1992 та про роботу в управлінні освіти Тернопільського облвиконкому в період з 03.01.1995 по 01.04.1996 і відповідно вказані періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу для призначення чи перерахунку пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що відповідач належним чином не виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Як передбачено пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Таким чином, враховуючи повноваження суду, визначені наведеною нормою, позовні вимоги слід задовольнити та визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 із врахуванням періоду роботи з 01.09.1990 по 05.11.1992 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи у Тернопільській середній школі №26 та з 03.01.1995 по 01.04.1996 на посаді провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням періоду роботи з 01.09.1990 по 05.11.1992 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи у Тернопільській середній школі №26 та з 03.01.1995 по 01.04.1996 на посаді провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації з дати призначення пенсії за віком 22 травня 2019 року.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн., сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 29.10.2019.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 із врахуванням періоду роботи з 01.09.1990 по 05.11.1992 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи у Тернопільській середній школі №26 та з 03.01.1995 по 01.04.1996 на посаді провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації протиправною;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням періоду роботи з 01.09.1990 по 05.11.1992 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи у Тернопільській середній школі №26 та з 03.01.1995 по 01.04.1996 на посаді провідного інспектора шкіл в управлінні освіти Тернопільської обласної державної адміністрації з дати призначення пенсії за віком 22 травня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. судового збору, сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 29.10.2019.

Реквізити учасників справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.