Справа № 280/3945/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3945/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі № 280/3945/19 (суддя І інстанції Лазаренко М.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачеві зазначену грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року адміністративний позов задоволений повністю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги зазначає, що позивачу раніше з 28.03.2008 вже призначалась пенсія за вислугу років, яка була призупинена з 07.04.2008 у зв`язку з працевлаштуванням, проте за цей період позивачу було нараховано та виплачено пенсію в розмірі 415,92 грн, що є перешкодою у виплаті спірної грошової допомоги.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до приписів статті 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

З 28.03.2008 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до пп. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Останнє місце роботи завідуюча поліклінічним відділенням КУ «Запорізький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом». (а.с. 17)

З 07.04.2008 нарахування та виплату пенсії позивачу припинено у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю, а саме, на ту ж саму посаду, з якої звільнялась на пенсію. (а.с. 17 зв. бік)

У період з 28 березня по 7 квітня 2008 року позивачу нараховано та виплачено пенсію в розмірі 415,92 грн шляхом перерахування на відділення зв`язку № 69069, що підтверджується відповідною довідкою ГУ ПФУ в Зпорізькій області, наданою відповідачем до відзиву на позов. (а.с. 29). Зазначений факт спростовує висновки суду першої інстанції, що докази нарахування та виплати пенсії у матеріалах справи відсутні.

05.06.2019 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, як особі, яка на день досягнення пенсійного віку працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пп. «е»-»ж» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом № 8/К-1 від 17.07.2019 Дніпровського відділу обслуговування громадян м.Запоріжжя Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Колтунік О.Л. повідомлено про те, що її було фактично переведено з пенсії по вислузі років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148. Також, відповідачем зазначено про відсутність підстав для виплати позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання спірної грошової допомоги, оскільки, скориставшись у 2008 році своїм правом на призначення пенсії за вислугу років, не реалізувала його у повній мірі, а саме не отримувала пенсію, яка повинна виплачуватися кожного місяця. Також зазначив, що відповідач не надав суду доказів отримання позивачем пенсії за вислугу років.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі Порядок № 1191), грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується законодавцем з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (для жінок 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку № 1191 свідчить, що отримання особою до виходу на пенсію за віком будь-якого виду пенсії в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, є перешкодою для призначення спірної грошової допомоги. При цьому законодавство не ставить право особи на допомогу в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до досягнення пенсійного віку.

За змістом вказаної норми отримання зазначеної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи (а.с. 29), позивачу вже призначалась та виплачувалась пенсія за вислугою років в період з з 28 березня по 7 квітня 2008 року, тобто до моменту виникнення права на призначення пенсії за віком, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначені висновки колегією суддів здійснені з урахуванням застосування норм матеріального права в аналогічних спорах Верховним Судом у постановах від 22 лютого 2018 року (справа № 310/3774/17) та від 27 листопада 2018 року (справа № 328/1619/17).

Вказані обставини не враховано судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому безпідставними є посилання суду першої інстанції на призначення позивачу пенсії за віком вперше, оскільки за змістом пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» отримання раніше будь-якої пенсії за віком виключає виплату спірної грошової допомоги.

Доводи ж суду першої інстанції про відсутність доказів нарахування та виплати позивачу пенсії у 2008 році спростовується наявною в матеріалах справи довідкою про таку виплату в розмірі 415,92 грн. Зазначена довідка була надана відповідачем до відзиву на позов, проте суд на неї жодної уваги не звернув, у рішенні про її наявність не зазначив, помилково вказавши, що відповідачем докази нарахування та виплати пенсії не надавались. Позивачем заперечення з приводу змісту довідки та зазначених у ній фактів суду не подавались.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, його висновки суперечать дійсним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки справа є справою незначної складності відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі № 280/3945/19 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко