Справа № 420/6375/19
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6375/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Лементовського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новоселівське" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та, збільшивши позовні вимоги, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 липня 2019 року № , № , № , № , № , № , № , № , № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки № 1252/15-32-14-01/31584069 від 26.06.2019 року, який не відповідає вимогам Порядку № 727 від 20.08.2015 року, а податкові повідомлення-рішення Порядку № 1204 від 28.12.2015 року. При цьому, висновки щодо того, що ТОВ "Новоселівське" невірно сплатило єдиний податок і мало застосовувати для розрахунку вартість 1 га ріллі по Одеській області в розмірі 31017,00 грн., є неправомірним, оскільки Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення не є обов`язковим для ТОВ "Новоселівське", оскільки товариство неє юридичною особою, яка є розробником документації із землеустрою. Вказаним порядком визначено ставки земельного податку земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, проте нормативна грошова оцінка земельних ділянкок, якими користується ТОВ "Новоселівське" проведено, що підтверджується численними листами Держгеокадастру. Також, питання розподілу прибутку, нарахування та виплати дивідендів було врегульовано протоколами загальних зборів учасників ТОВ "Новоселівське", які були надані під час перевірки. При цьому, поняття «розподіл» та «нарахування» різні поняття. Момент нарахування збігається з моментом прийняття рішення по виплаті дивідендів, проте протоколом зборів № 13/2017-Д не вказувалась як, в якому розмірі і в який проміжок часу має відбутися сам розподіл та нарахування дивідендів, цим рішенням, яке має загальний характер, учасники товариства вирішили визначатися із розміром дивідендів, які потенційно мають бути розподілені серед учасників, не є остаточним або незмінним. Нарахування прибутку фізичних осіб відбулося лише в розмірі 12000000,00 грн., з яких при виплаті було утримано та сплачено військовий збір та податок на доходи фізичних осіб у встановленому законом розмірі та строки. Крім того, у ТОВ "Новоселівське" наявні всі документи, які підтверджують здійснення господарської діяльності та використання придбаних добрив та хімії, а тому висновки акту перевірки є необгрунтованими.

Представником відповідача Головного управління ДФС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову та який за своїм змістом відповідає акту перевірки.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що відповідачем не спростовані доводи, викладені в позовній заяві, а фактично продубльовано положення акту перевірки. Таким чином, відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, а відзив є необгрунтованим.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 14 січня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.11.2002 року проведено державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю "Новоселівське" () за № 1 000048 (а.с. 21 т. 1).

08 травня 2019 року відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка на 2019 рік проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено наказ № 3448 про проведення документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ "Новоселівське" (код за ) за період з 01.01.2017 по 31.03.2019 року з 29 травня 2019 року тривалістю 10 робочих днів (а.с. 10 т. 2).

07 червня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено наказ № 4357 про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ "Новоселівське" (код за ) за період з 01.01.2017 по 31.03.2019 року з 12 червня 2019 року на 5 робочих днів (а.с. 11 т. 2).

26 червня 2019 року за результатами перевірки ТОВ "Новоселівське" складено та підписано акт перевірки № 1252/15-32-14-01/31584069, яким встановлено порушення ТОВ "Новоселівське" п. 292-1.2 ст. 292-1 ПК України, в результаті чого занижено єдиний податок четвертої групи на загальну суму 177210 грн.; п. 44.1 ст. 44, п. 198.5 ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 11257975 грн.; п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 ПК України, викладені в п. 3.1.3.1.1 даного акту, в результаті чого ТОВ "Новоселівське" не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму 11257975 грн.; п. 2.8, п. 3.5 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637; п.п. 14.1.54 пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п.п. 164.2.5 п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1, п.п. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. 170.1.1 п.п. 170.1.4 п. 170.1, п. 170.5 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 ПК України встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2731159,50 грн.; пп. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п.п. 164.2.5, п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 п.п. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. 170.1.1 п.п. 170.1.4 п. 170.1 п. 170.5 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 ПК України встановлено заниження військового збору у розмірі 443657,73 грн.; ст. 51, п. 176.2 ст. 176 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» в податкових розрахунках не вірно відображені відомості про доходи громадян, виплачені на користь фізичних осіб за оренду транспортних засобів та надання інших послуг за ознакою доходу « 127 - Інші доходи», не відображені відомості про доходи громадян, виплачені на користь фізичних осіб за ознакою « 153 - Основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримуються платником податку» (а.с. 32-69 т. 1).

26 липня 2019 року на підставі висновків акту перевірки № 1252/15-32-14-01/31584069 від 26.06.2019 року Головним управління ДФС в Одеській області винесено податкові повідомлення-рішення № , № , № , № , № , № , № , № , № (а.с. 24-26, 145-155 т. 1).

Не погодившись з висновками акту перевірки та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ "Новоселівське" подало до Державної фіскальної служби України скарги, за результатами розгляду яких прийнято рішення, якими податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 249-258 т. 1).

Згідно з вимогами п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 77.6, 77.7, 77.8, 77.9 ст. 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Зі змісту акту перевірки № 1252/15-32-14-01/31584069 від 26.06.2019 року, складеного за результатами перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Новоселівське" вбачається, що фахівцями Головного управління ДФС в Одеській області встановлено, що ТОВ "Новоселівське" задекларовано єдиного податку четвертої групи всього в розмірі 373802,38 грн. та при визначенні нормативної грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки ТОВ "Новоселівське" застосувало нормативну грошову оцінку одиниці площі земельної ділянки 2017 року, яка становила 22452,3 грн. по Новоборисівській сільській раді, 21150,6 грн. по Новопетрівській сільській раді та 22128,8 грн. по Новоселівській сільській раді. Станом на 01.01.2018 значення нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономіній Республіці Крим та по областям визначені відповідно до додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.05.2017 № 262 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.05.2017 за № 679/30547, а саме по Одеській області - 31017,00 грн. Також під час перевірки для визначення грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки на 2018 рік направлено запити до Держгеокадастру у Подільському районі Одеської області та до Держгеокадастру у Великомихайлівському районі Одеської області, проте станом на день закінчення перевірки, відповіді не отримано. Таким чином, ТОВ "Новоселівське" при визначенні бази оподаткування податком для платників єдиного внеску четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників невірну нормативно грошову оцінку одиниці площі ріллі, у зв`язку з чим за результатами перевірки збільшено єдиний податок на 177210,00 грн.

Відповідно до п. 291.2 ст. 292 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно пп. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, четверта група - сільськогосподарські товаровиробники - юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначено Законом України «Про оцінку земель».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру земельного податку.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

При цьому, чинним законодавством України не визначено наслідків не проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок у визначенні ст. 18 ЗУ «Про оцінку земель» строки, тобто проведена нормативно грошова оцінка земельних ділянок є чинною до проведення нової.

Згідно п. 292-1.2 ст. 292-1 ПК України базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 277 ПК України ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

При цьому, пунктом 4 розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.05.2017 № 262, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.05.2017 за № 679/30547, у разі застосування статті 277 Податкового кодексу України щодо визначення ставок земельного податку від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області приймається згідно з додатком 1, а саме Одеська область - 31 017,00.

Як вбачається з листа Відділу Держгеокадастру у Великомихайлівському районі Одеської області від 30.01.2017 року № 23/86-17 нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення проводилась у 1995 році, за результатами якої складено технічну документацію. Згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер: :01:002:0094, площею 15,0081 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоселівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області з урахуванням індексації станом на 30.01.2017 рік становить 358934,40 грн. (а.с. 78 т. 1).

Згідно листа Міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах № 107/222 від 12.06.2017 року нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення проводилась у 1995 році, за результатами якої складно технічну документацію. Згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер: :01:002:0059, площею 6,9386 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області станом на 08.06.2017 рік становить 179467,20 грн. (а.с. 79 т. 1).

Також, згідно інформації Міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах, якщо застосувати індексацію, то нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП «Мирне» на території Великомихайлівської селищної ради станом на 01.01.2018 рік складає 179467,20 грн.; колишнього КСП «Україна» - 124220,94 грн., колишнього КСП «Заповіт Леніна» - 193772,43 грн. (а.с. 80-82 т. 1).

Згідно листа Міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах № 29-15-0.191-1060/125-19 від 04.07.2019 року, якщо застосувати індексацію, то нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) площею 7,97 га ріллі колишнього КСП «Перше Травня» на території Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області станом на 2016, 2017 та 2018 роки складала 179323,19 грн.; нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) площею 5,37 га ріллі колишнього КСП «Україна» на території колишньої Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області станом на 2016, 2017 та 2018 роки складала 124220,94 грн.; нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) площею 7,39 га ріллі колишнього КСП «Мирне» на території колишньої Новоселівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області станом на 2016, 2017 та 2018 роки складала 179467,20 грн. (а.с. 84 т. 1).

Таким чином, нормативна грошова оцінка земельних ділянок (рілля), які перебувають у користуванні ТОВ "Новоселівське" та які розташовані на території Новоборисівської сільської ради, Новопетрівської сільської ради та Новоселівської сільської ради вже проводилася раніше, а тому приписи статті 277 ПК України та Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення не можуть бути застосовані, оскільки ними визначено ставку земельного податку за земельні ділянки розташовані за межами населених пунктів, нормативно-грошову оцінку яких не проведено та є спеціальними для застосування при нарахуванні земельного податку, а тому не можуть бути застосовані для цілей справляння єдиного податку четвертої групи.

За таких підстав, висновки акту перевірки щодо того, що ТОВ "Новоселівське" при визначенні бази оподаткування податком для платників єдиного внеску четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників невірну нормативно грошову оцінку одиниці площі ріллі та як наслідок, необхідності збільшення суми єдиного податку на 177210,00 грн. є необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення від 26.07.2019 року № , № , № підлягають скасуванню.

Як вбачається з акту перевірки № 1252/15-32-14-01/31584069 від 26.06.2019 року, посадові особи ГУ ДФС в Одеській області встановили заниження оподаткованого доходу внаслідок невірного обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарських угідь Новоселівської, Новопетрівської та Новоборисівської сільської ради у 2018 році у розмірі 769036,29 грн. Так, посадові особи зазначили, що загальна площа орендованих земельних паїв становить 2097,8503 грн., згідно даних платника податку оподатковий дохід за 2018 рік склав 1183034,39 грн., а згідно даних перевірки 1952070,68 грн., з розрахунку нормативної грошової оцінкми одного гектару - 31017,00 грн. При цьому, перевіривши правильність нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за орендовані земельні паї податковим органом донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 138426,53 грн., та, як наслідок, донараховано військовий збір у сумі 11535,57 грн.

Разом з тим, суд вважати такі висновки посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області не обґрунтованими, оскільки матеріали справи підтверджено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок (рілля), які перебувають у користуванні ТОВ "Новоселівське" та які розташовані на території Новоборисівської сільської ради, Новопетрівської сільської ради та Новоселівської сільської ради вже проводилася, а тому застосування нормативної грошової оцінки одного гектара у розмірі 31017,00 грн. є неправомірним.

Також, з акту перевірки № 1252/15-32-14-01/31584069 від 26.06.2019 року слідує, що посадові особи ГУ ДФС в Одеській області дійшли висновку про неперерахування ТОВ "Новоселівське" податку на доходи з фізичних осіб до 31.10.2017 року в сумі 2592732,97 грн., оскільки згідно протоколу № 13/2017-Д від 29.09.2017 року за результатами господарської діяльності товариства у 2016 році було вирішено створити у товаристві фонд індивідуальних доходів (дивідендів) у загальному розмірі 40808144,14 грн. Таким чином, оскільки нарахування дивідендів на користь учасників товариства пропорційно їх вкладам у статутному капіталі відбулося згідно протоколу № 13/20117-Д від 29.09.2017 року, ТОВ "Новоселівське" повинно було нарахувати та сплатити до бюджету податок на доходи з фізичних осіб у вигляді дивідендів згідно вимог п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до ст. 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно п. 54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 168.1 ст. 168 ПК України визначено порядок утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно пп. 168.1.6 п. 168 ст. 168 ПК України для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Таким чином, податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду (тобто, не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу незалежно від того, передбачено подання самої декларації чи ні).

Ввідповідно до пп. 1.4, 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України нарахування утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу , за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету особи, визначені статтею 171 цього Кодексу (у тому числі, роботодавці, які виплачують доходи у вигляді заробітної плати на користь платника податку).

Згідно пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України податкові агенти (платники збору) зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 ПК України.

Отже, утримання (нарахування) та сплата (перерахування) військового збору здійснюється у тому ж порядку, що встановлений для утримання (нарахування) та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб, тобто, під час виплати доходу (або не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу, якщо дохід нарахований, але по факту не виплачений).

Як вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 2017 року протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Новоселівське" № 13/2017-Д вирішено: 1) за результатами господарської діяльності товариства за 2016 рік створити у товаристві індивідуальний дохід (дивідендів) у загальному розмірі 40 808144,14 грн. та розприділити його серед учасників пропорційно їх вкладам у статутному капіталі; 2) виплатити готівкою через касу товариства дивіденди учасникам товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 6000000,00 грн. кожному. Виплати здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України; 3) доручено директору товариства Бойко С.П. належним чином формити та виконати рішення загальних зборів, які були прийняті 29.09.2017 р. та оформлені протоколом № 13/2017-Д у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дати протоколу (а.с. 156 т. 1).

Протоколом № 14/2017-Д від 29.09.2017 року внесено зміни до рішення по другому питанню порядку денного загальних зборів учасників товариства, які відбулися 29.09.2017 р. та оформлені протоколом № 13/2017-Д в частині здійснення виплати дивідендів та викладео рішення у такій редакції: «виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточні рахунки дивіденди учасникам товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 6000000,00 грн. кожному. Виплатити здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України» (а.с. 157 т. 1).

Протоколом № 15/2017-Д від 02.10.2017 року внесено зміни до рішення по першому питанню порядку денного загальних зборів учасників товариства, які відбулися 29.09.2017 р. та оформлені протоколом № 13/2017-Д та викладено рішення у такій редакції: «за результатами господарської діяльності товариства за 2016 рік створити у товаристві індивідуальний дохід (дивідендів) у загальному розмірі 12000000,00 грн. та розподілити його серед учасників згідно рішення загальних зборів учасників. Щодо залишку прибутку, то він буде розподілений, нарахований та виплачений як дивіденди всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року згідно з рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом». Також, внесено зміни до рішення по другому питанню порядку денного загальних зборів учасників товариства, які відбулися 29.09.2017 р. та оформлені протоколом № 13/2017-Д та викладено рішення у такій редакції: «нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточні рахунки дивіденди учасникам товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 6000000,00 грн. кожному. Виплатити здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України» (а.с. 158 т. 1).

Протоколом № 18/2017-Д від 14.12.2017 року внесено зміни до рішення по другому питанню порядку денного загальних зборів учасників товариства, які відбулися 29.09.2017 р. та оформлені протоколом № 13/2017-Д в частині здійснення виплати дивідендів. Залишок дивідендів, який має бути сплачений учасникам товариства згідно з протоколу № 13/2017-Д від 29.09.2017 р. сплатити у відповідному розмірі не пізніше 31 грудня 2019 року, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом (а.с. 159 т. 1).

Протоколом № 19/2017-Д від 21.12.2017 року внесено зміни до рішення по першому питанню порядку денного загальних зборів учасників товариства, які відбулися 14.14.2017 р. і оформлені протоколом № 18/2017-Д, з урахуванням Загальних зборів учасників від 02.10.2017, які були офомлені протоклом № 15/2017-Д від 02.10.2017 р. та викладено його в наступній редакції: «внести зміни до вирішення по другому питанню порядку денного загальних зборів учасників товариства, які відбулися 29.09.2017 р. та оформлені протоколом № 13/2017-Д та викласти рішення у такій редакції - нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточні рахунки дивіденди учасникам товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 6000000,00 грн. Виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплалити всім учасникам товариства у відповідному розмірі не пізніше 31 грудня 2019 року згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом» (а.с. 160 т. 1).

Протоколом № 12/2019-Д від 20.07.2019 року вирішено розподілити частину прибутку товариства за 2016 рік, нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточний рахунок дивіденди учаснику товариства ОСОБА_2 в сумі 285000,00 грн. Нарахування і виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплатити всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року (2019 р.) згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом. Виконання цього рішення загальних зборів учасників товариства доручено директору товариства ОСОБА_1 (а.с. 161 т. 1).

Протоколом № 14/2019-Д від 22.07.2019 року вирішено розподілити частину прибутку товариства за 2016 рік, нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточний рахунок дивіденди учаснику товариства ОСОБА_1 в сумі 1000000,00 грн. Нарахування і виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплатити всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року (2019 р.) згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом. Виконання цього рішення загальних зборів учасників товариства доручено директору товариства ОСОБА_1 (а.с. 162 т. 1).

Протоколом № 15/2019-Д від 25.07.2019 року вирішено розподілити частину прибутку товариства за 2016 рік, нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточний рахунок дивіденди учаснику товариства ОСОБА_2 в сумі 1700000,00 грн. Нарахування і виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплатити всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року (2019 р.) згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом. Виконання цього рішення загальних зборів учасників товариства доручено директору товариства ОСОБА_1 (а.с. 163 т. 1).

Протоколом № 18/2019-Д від 30.09.2019 року вирішено розподілити частину прибутку товариства за 2016 рік, нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточний рахунок дивіденди учаснику товариства ОСОБА_1 в сумі 1200000,00 грн. Нарахування і виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплатити всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року (2019 р.) згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом. Виконання цього рішення загальних зборів учасників товариства доручено директору товариства ОСОБА_1 або іншій уповноваженій особі (а.с. 164 т. 1).

Протоколом № 19/2019-Д від 02.10.2019 року вирішено розподілити частину прибутку товариства за 2016 рік, нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточний рахунок дивіденди учаснику товариства ОСОБА_2 в сумі 500000,00 грн. Нарахування і виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплатити всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року (2019 р.) згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом. Виконання цього рішення загальних зборів учасників товариства доручено директору товариства ОСОБА_1 або іншій особі (а.с. 165 т. 1).

Протоколом № 20/2019-Д від 31.10.2019 року вирішено розподілити частину прибутку товариства за 2016 рік, нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточний рахунок дивіденди учаснику товариства ОСОБА_1 в сумі 450000,00 грн. Нарахування і виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплатити всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року (2019 р.) згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом. Виконання цього рішення загальних зборів учасників товариства доручено директору товариства ОСОБА_1 або іншій уповноваженій особі (а.с. 166 т. 1).

Протоколом № 22/2019-Д від 01.11.2019 року вирішено розподілити частину прибутку товариства за 2016 рік, нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточний рахунок дивіденди учаснику товариства ОСОБА_6 в розмір 570000,00 грн. Нарахування і виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплатити всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року (2019 р.) згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом. Виконання цього рішення загальних зборів учасників товариства доручено директору товариства ОСОБА_1 або іншій уповноваженій особі (а.с. 167 т. 1).

Протоколом № 23/2019-Д від 04.11.2019 року вирішено розподілити частину прибутку товариства за 2016 рік, нарахувати та виплатити готівкою через касу товариства або безпосередньо перерахувати у безготівковому порядку на поточний рахунок дивіденди учаснику товариства ОСОБА_2 в сумі 500000,00 грн. Нарахування і виплату здійснити з урахуванням та дотриманням податкового законодавства України. Залишок прибутку розподілити, нарахувати та виплатити всім учасникам товариства у відповідному розмірі до кінця поточного року (2019 р.) згідно додаткового рішення учасників, якщо інше не буде прийнято на загальних зборах учасників товариства та оформлено відповідним протоколом. Виконання цього рішення загальних зборів учасників товариства доручено директору товариства ОСОБА_1 або іншій особі (а.с. 168 т. 1).

Таким чином, протоколами загальних зборів учасників ТОВ "Новоселівське" створено фонд індивідуальних доходів (дивідендів) та вирішувались питання розподілу коштів між учасниками товариства.

При цьому, податковий орган дійшов висновку про порушення ТОВ "Новоселівське" вимог п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, оскільки на його думку нарахування дивідендів на користь учасників товариства пропорційно їх вкладам у статутному капіталі відбулося згідно протоколу № 13/2017-Д від 29.09.2017 року, а тому ТОВ "Новоселівське" повинно було нарахувати та сплатити до бюджету податок на доходи з фізичних осіб у вигляді дивідендів до 31.10.2017 року.

Разом з тим, зі змісту протоколу № 13/2017-Д від 29.09.2017 року (зі змінами та доповненнями) вбачається, що загальними зборами учасників ТОВ "Новоселівське" вирішувалось питання нарахування та виплати дивідендів у розмірі 12000000,00 грн., а не всієї суми створеного фонду індивідуальних доходів (дивідендів). Крім того, вказаним протоколом вирішувались питання розподілу коштів створеного фонду індивідуальних доходів (дивідендів), а не нарахування.

Так, штрафні санкції застосовані податковими повідомленнями-рішеннями від 26.07.2019 року № , № на підставі пункту 127.1 статті 127 ПК України (у розмірі 25 відсотків від суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету).

Статтею 127 ПК України встановлена відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати. Зокрема, відповідно до підпункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

При цьому, зі змісту цієї норми слідує, що відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто порушує правила чи щодо нарахування, чи щодо утримання та/або сплати податку при виплаті доходу (відсутній факт виконання вказаних обов`язків платником податків (податковим агентом), що у контексті пункту 38.1 статті 38.1 ПК України передбачає сплату у повному обсязі відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Разом з тим, з метою визначення відповідальності за статтею 127 ПК Уураїни базовим є факт виплати заробітної плати (доходу) при несвоєчасному перерахуванню/неперерахуванню до бюджету податку на доходи фізичних осіб (військового збору), при цьому факт виплати доходу має передувати сплаті податку. Тому обов`язковою умовою для притягнення платника податків до відповідальності за вказаною статтею ПК України є встановлення обставин: чи відбулася у спірному випадку виплата доходу, в які строки, чи сплачено податок на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу або у разі невиплати доходу - у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2019 року по справі №806/1537/16, від 14 травня 2019 року по справі № 813/2811/15.

Штраф згідно з пунктом 127.1 статті 127 ПК України застосовується тоді, коли податковий агент виплатив дохід фізичній особі, а податок на доходи фізичних осіб (так само військовий збір) сплатив не того самого дня (тобто, виплата доходу повинна бути після сплати податку до бюджету); утримав та сплатив податок у розмірах менших, ніж потрібно; дохід нарахував, але взагалі не утримав та/або не сплатив податок на доходи фізичних осіб до бюджету. Відтак, акт перевірки контролюючого органу має містити чіткі факти щодо строків виплати доходу, строків сплати податку на доходи фізичних осіб у відповідних податкових періодах, та, як наслідок, факти щодо несплати податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.

Разом з тим, в акті перевірки не зазначені ні дати виплати доходу на користь інших осіб, ні строки фактичного перерахування до бюджету позивачем як податковим агентом податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що не дає можливість встановити (перевірити), чи мав місце факт порушення з боку позивача положень п.п. 14.1.54 пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п.п. 164.2.5 п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1, п.п. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. 170.1.1 п.п. 170.1.4 п. 170.1, п. 170.5 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176, пп. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні копії платіжних доручень з яких вбачається, що протягом перевіряємого періоду ТОВ "Новоселівське" нараховано та сплачено учасникам товариства дивіденди та разом з їх виплатою сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір (а.с. 169-190 т. 1), що відповідає приписам пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України.

За таких підстав, оскільки в акті перевірки не зазначено конкретно, на підставі яких первинних документів, які відображені в бухгалтерському та податковому обліку, встановлено факт не перерахування позивачем до бюджету (чи несвоєчасне перерахування) у встановлені ПК України терміни податку на доходи фізичних осіб та військового збору, як і не зазначено суму доходу, виплаченого на користь інших осіб, дату такої виплати, розрахунок суми несплаченого чи несвоєчасно сплаченого податку (збору), строк їх сплати (граничний чи у день виплати доходу), то слід дійти висновку про недоведеність порушень норм податкового законодавства та як наслідок протиправність донарахування позивачу зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що контролюючим органом неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції та донараховано грошові зобов`язання, а тому податкові повідомлення-рішення від 26.07.2019 року № , № , № є необгрунтованими та підлягають скасуванню.

Також, як вбачається з акту перевірки № 1252/15-32-14-01/31584069 від 26.06.2019 року, посадові особи ГУ ДФС в Одеській області встановили, що в періоді, який перевірявся, ТОВ "Новоселівське" придбавались добрива та хімія вартість яких підприємством відносилась до складу податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість, в підтвердження чого надано видаткові накладні, виписки банків, на підставі яких виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні. При цьому, під час проведення перевірки встановлено відсутність вказаних добрив та хімії у зв`язку з їх списанням у відповідних періодах. До перевірки не надано первинні документи на підтвердження використання вказаних добрив та хімії у власній господарській діяльності, а тому фахівці контролюючого органу дійшли висновку про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 11257975 грн. та як наслідок, не складання та не реєстрацію податкових накладних на загальну суму 11257975 грн.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних /розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних /розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 ввказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до вимог податкового законодавства України необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Новоселівське" () є - код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Під час проведення перевірки посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області встановлення придбання ТОВ "Новоселівське" добрив та хімії, зокрема від МПП «Фірма Ерідон», ТОВ «Торговий діс «Насіння», ІСП «Янтар» ЛТД у вигляді ТОВ.

На підтвердження використання ТОВ "Новоселівське" придбаних добрив та хімії до суду надано зведені акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальни добрив та засобів хімічного захист урослин (а.с. 158-367 т. 2), оборотно-сальдові відомості (а.с. 206-222 т. 1), накладні на переміщення ТМЦ (а.с. 223, 225, 227, 229, 231 т. 1), товарно-тарнспортні накладні (а.с. 224, 226, 228, 230 т. 1).

Відповідно до ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Згідно ст. 85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом. Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження звернення контролюючого органу під час проведення перевірки із запитом до ТОВ "Новоселівське" для отримання від позивача належним чином засвідчених копій документів на підтвердження використання добрив та хімії у власність господарській діяльності.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ "Новоселівське" під час здійснення перевірки відмовлено посадовим особам ГУ ДФС в Одеській області в наданні оригіналів первинних документів бухгалтерського обліку відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суду також не надано.

Так, при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій суди повинні врахувати, що відповідно до вимог КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

При цьому, недослідження контролюючим органом первинних документів, що стосуються фінансово-господарської діяльності позивача за перевіряємий період вказує на те, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства зроблені без належної оцінки та дослідження необхідних документів, що, як наслідок, вказує на передчасність викладених в акті перевірки висновків про порушення позивачем норм податкового зобов`язання та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 жовтня 2018 року по справі № 826/13419/17 (№ К/9901/59416/18).

За таких підстав, суд дійшов висновку про помилковість висновку контролюючого органу щодо наявності порушень п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України з боку ТОВ "Новоселівське", а тому податкові повідомлення-рішення від 26 липня 2019 року № , № , № підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що викладені фахівцями податкового обставини щодо порушення ТОВ "Новоселівське" вимог Податкового кодексу України є безпідставними та спростовуються зібраними по справі доказами, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 19210,00 грн., згідно платіжних доручень № 7727 від 05.08.2019 року, № 8348 від 28.10.2019 року, № 7726 від 05.08.2019 року, № 7728 від 05.08.2019 року, № 8424 від 07.11.2019 року (а.с. 19-20, 142-144 т. 1).

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Новоселівське" слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19210,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Новоселівське" (, адреса місцезнаходження: 67150, Одеська область, Великомихайлівський район, с. Новоселівка, вул. Центральна, 48) до Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26 липня 2019 року № , № , № , № , № , № , № , № , № .

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Новоселівське" (, адреса місцезнаходження: 67150, Одеська область, Великомихайлівський район, с. Новоселівка, вул. Центральна, 48) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 03 лютого 2020 року.

Суддя О.А. Левчук

.