Справа № 520/9367/19
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 р. Справа № 520/9367/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Зеленського В.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Чалого І. С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.10.19 року по справі № 520/9367/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 , 1951 року народження, при здійсненні перерахунку пенсії з 01 березня 2018 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 згідно пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) із 01 березня 2018 року, з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 , 1951 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, при здійсненні перерахунку пенсії з 01 березня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) із 01 березня 2018 року, з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї відповідач зазначив, що судом першої інстанції не враховано те, що пенсія позивача до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI не перевищувала максимальний розмір пенсії та перевищила визначений законом максимальний розмір пенсії лише після її перерахунку, а саме з 01.03.2018, а тому норма пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону на позивача не поширюється. Зазначає, що згідно частиною третьою статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальний розмір пенсії позивача не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим відповідачем здійснювалася виплата пенсії позивачу із обмеженням максимального її розміру. За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду від 10.10.2019 та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення до відзиву, в яких він зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення його позовних вимог. Суд першої інстанції врахував, що пенсія позивачу була призначена у 1995 році на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» № 418 від 21.07.1992 і обмеженню не підлягає, а також зазначив, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановлене статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 та частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо визначення максимального розміру пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року, на позивача не розповсюджується. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Судом першої інстанції установлено, що позивач з 1995 року отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв`язку з зростанням середньої заробітної плати працівників відповідно до пункту 7 "Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 418 від 21.07.1992, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №713 від 9.08.2005, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та за наслідками перерахунку розмір пенсії позивача склав: з 01 березня 2018 року - 17759,48 грн.; з 01 березня 2019 року - 22161,52 грн.

У той же час виплата пенсії здійснювалася з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме:

- у розмірі 13730,00 грн з березня 2018 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік";

- у розмірі 14350,00 грн з липня 2018 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік";

- у розмірі 14970,00 грн з грудня 2018 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік";

- у розмірі 14970,00 грн з січня 2019 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік";

- у розмірі 15640,00 грн з липня 2019 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік".

Уважаючи обмеження виплати пенсії відповідачем протиправним, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про проведення перерахунку пенсії з 01.03.2018 без обмежень, передбачених статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області листом № 3267/02.18-20 від 23.08.2019 повідомив позивача, що відповідно до статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо непроведення виплати пенсії на підставі пункту 7 Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713), уважаючи своє право на перерахунок пенсії порушеним, позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що пенсія позивачу призначена з 1995 року, а тому обмеження пенсії максимальним розміром, встановлене статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 та частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на позивача не розповсюджується.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача з урахуванням такого.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до змісту частини першої статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції між сторонами не має спору щодо підстав та дати здійснення перерахунку пенсії позивача. Також немає спору щодо розміру пенсії, визначеного внаслідок перерахунку.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу правомірності дій відповідача щодо обмеження максимальним розміром (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) перерахованої позивачу пенсії з 01 березня 2018 року, яка була призначено до 01.01.2016 та станом на цю дату не перевищувала 13730,00 грн.

Статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 (надалі - Закон № 3668-VI) встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740,00 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону № 1058-IV та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання). Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Наведені норми кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII), відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 гривень.

Буквальний та системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вони не звужують зміст вже набутих прав пенсіонерів, розмір призначеної пенсії яких більший зазначеного максимального розміру. Водночас запроваджують обмеження щодо розміру призначених та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до закону № 1788-ХІІ.

У цій справі суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачу пенсія була призначена раніше, а спір стосується розміру перерахованої пенсії. Однак, за наведеними законодавчими положеннями виплата перерахованої пенсії обмежується указаним максимальним розміром.

Отже, пенсійний орган, здійснюючи перерахунок пенсії позивачу та її виплату з урахуванням встановлених наведеними законодавчими положеннями обмежень, діяв правомірно.

З огляду на викладене, у справі, що розглядається, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, застосувавши до спірних відносин лише положення абзацу першого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, який в системному зв`язку з наведеними нормами цього закону має інший зміст.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 205/8204/16-а та від 31.01.2019 у справі № 285/933/16-а.

Колегія суддів уважає, що в даному випадку здійснюючи обмеження пенсії максимальним розміром пенсії тим пенсіонерам, яким пенсія призначена після 01.01.2016, та навпаки не обмежуючи розмір пенсії тим особам, у яких до 01.01.2016 розмір пенсії був меншим від максимального, але після 01.01.2016 внаслідок проведеного перерахунку виявився більшим за максимальний, виникає диспропорція в розмірах пенсії, що є дискримінаційною ознакою.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, є помилковим, адже у справі, що розглядалася судом касаційної інстанції, надавалася правова оцінка правомірності дій органу Пенсійного фонду в частині обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної відповідно до норм Закону Україну "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням того, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За таких обставин, колегія суддів не вбачає в діях відповідача порушень прав позивача, які підлягають судовому захисту.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Ураховуючи те, що спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, керуючись статтею 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 по справі № 520/9367/19 - скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.В. Зеленський
Судді Я.В. П`янова І.С. Чалий