Справа № 320/2836/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року справа № 320/2836/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до норми ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з врахуванням рішення Конституційного суду України №1-р (ІІ)2019;

- зобов`язати Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити, нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 , інваліду ліквідатору ЧАЕС пенсію відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснити з 01.10.2017 перерахунок ОСОБА_1 пенсії з інвалідності, обчисленої у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.10.2017 до моменту здійснення перерахунку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, як член штабу Цивільної оборони в м. Чорнобиль з 27.04.1986 по 28.03.1987, є особою з інвалідністю другої групи, отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та після прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 звернувся до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про здійснення перерахунку та виплати йому пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.01.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796), у задоволенні якої було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідач позов не визнав, подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначив, що положення частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній до 01.10.2017, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи під час проходження дійсної строкової служби, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами. Водночас, відповідач зазначив, що частиною 3 статті 59 Закону №796 у редакції, чинній з 01.10.2017, розширено перелік категорій осіб, на яких розповсюджується вказана норма, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби внаслідок чого стали особами з інвалідністю.

Відповідач вважає, що оскільки матеріали пенсійної справи свідчать, що позивач брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час роботи в Білоцерківському АТП Київського обласного управління пасажирського транспорту у період з 15.07.1983 по 11.05.1994, позивач не підпадає під дію частини третьої статті 59 Закону №796, а тому відмова відповідача у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 59 Закону №796 не є протиправною та є такою, що відповідає діючому законодавству України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, витребувано докази від сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 замінено відповідача Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Також ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 закрито підготовче провадження та вирішено перейти до розгляду справи №320/2836/19 по суті після закриття підготовчого судового засідання, постановлено здійснювати подальший розгляд справи №320/2836/19 у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий міським відділом №1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 07.05.1999 (т.1, а.с.57).

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія № 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 12.11.1998 Київською обласною державною адміністрацією та вкладкою до нього №160746 (т.1, а.с.32).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області 29.09.2005, позивач має статус інваліда війни 2 групи (т.1, а.с.35).

Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності другої групи, захворювання, пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Управлінням захисту населення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області 16.06.1997 (т.1, а.с.33).

З матеріалів справи вбачається, що 21.05.2019 позивач звернувся до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок пенсії, в якій, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)2019 у справі №3-14/2019, просив провести перерахунок та здійснити виплату пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796 (т.1, а.с.28-29).

За результатами розгляду вказаної заяви Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було прийнято рішення від 27.05.2019 №9351/07, яким відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що позивач не відноситься до категорії осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

У вказаному рішенні зазначено, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)2019 не містить положень щодо порядку його виконання, а зміни до частини 3 статті 59 Закону №796 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 наразі не внесені (т.1, а.с.29-30).

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок соціального захисту потерпілого населення визначає Закон №796.

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796 (у редакції Закону України від 05.10.2006 №231-V) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Таким чином, частина третя статті 59 Закону № 796 (у редакції Закону України від 05.10.2006 №231-V) регулювала порядок обчислення пенсії тільки однієї категорії осіб, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIIІ частину третю статті 59 Закону №796 викладено у такій редакції:

"Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Порівняльний аналіз попередньої та чинної редакцій частини третьої статті 59 Закону № 796 свідчить про те, що дана норма регулювала та регулює порядок обчислення пенсії особам, які проходили дійсну строкову службу, але, в результаті внесення зміни до частини 3 цієї статті, законодавець, на виконання мети та основних завдань закону, розширив перелік осіб, які мають право на обчислення пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановивши у переліку окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, ще й інших осіб, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Таким чином, дія статті 59 Закону №796 (обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону №796 не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Отже, обов`язковою умовою для застосування положень частини третьої статті 59 Закону №796 є участь особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом в ухвалах від 08 травня 2018 року у справі № 820/1148/18, від 21 травня 2018 року у справі № 816/1159/18 та від 13 червня 2018 року у справі № 812/1094/18.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визнання розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

У згаданому рішенні Конституційного Суду України наголошується, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.

Викладене, на переконання суду, свідчить, що положення частини третьої статті 59 Зaкoну №796 в частині "дійсної строкової" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення 25 квітня 2019 року.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що для виникнення права на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою незмінною залишилась умова щодо наявності у особи статусу військовослужбовця, на яких і розповсюджується норма ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у чинній редакції.

Наведе підтверджується навіть самою назвою статті 59 Закону №796 - "Пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи".

Крім того, статтею 10 Закону №796 встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно примітки до статті 10 Закону № 796 тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Як вбачається з трудової книжки, ОСОБА_1 у період з 15.07.1983 по 11.05.1994 працював водієм Білоцерківського підприємства 09011 Київського облуправління автотранспорту (т.1, а.с.47-49).

Згідно з довідкою Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський автобусний парк» від 23.07.2018 №123, з 27.12.1983 Білоцерківське підприємство 09011 перейменовано в Білоцерківське АТП 31011, з 01.07.1986 - в Білоцерківське АТП 13206, з 10.11.1995 - в ВАТ «Білоцерківський автобусний парк», з 26.04.2011 - в ПАТ «Білоцерківський автобусний парк» (т.1, а.с.40).

Зі змісту довідки Управління з питань надзвичайних ситуацій від 21.09.2005 №532 вбачається, що на підставі розпорядження начальника ЦО Київської області від 26.04.1986 №35, до участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 26.04.1986 по грудень 1986 року було залучено, зокрема, формування ЦО м. Біла Церква автопідприємство 31011 (т.1, а.с.158).

Відповідно до наказу по Білоцерківському АТП 31011 від 20.05.1986 (по особовому складу) позивач у період з 09.05.1986 по 19.05.1986 був відряджений на роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для виконання особливо важливого завдання в м. Прип`ять Чорнобильського району Київської області (т.1, а.с.38).

Згідно з довідкою Білоцерківського АТП 13206 від 08.04.1991 №76, ОСОБА_1 був направлений на роботу по ліквідації аварії на ЧАЕС у періоди з 27 по 28 квітня 1986 року, з 09 по 19 травня 1986 року та з 01.03.1987 по 28.03.1987 в якості водія (т.1, а.с.37).

Також зі змісту довідок Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 03.06.2005 №95 та від 15.09.2005 №201 вбачається, що позивач у період з 09.05.1986 по 19.05.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі автоформування від АТП-31011 у відповідності з планами Цивільної оборони за Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 від 18.03.1976 (Положення про Цивільну оборону), працюючи водієм автобуса, внаслідок чого отримав дозове навантаження 7,1 рентген, є ліквідатором першої категорії та інвалідом другої групи (т.1, а.с.233, 234).

Даний факт також підтверджується копією пропуску НОМЕР_5 на право в`їзду ОСОБА_1 в закриту зону в м. Прип`ять (т.1, а.с.113), копією Списку робочих та службовців промислових підприємств та установ м. Біла Церква, направлених згідно розпорядження Київського облвиконкому №13 від 01.05.1986 для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Чорнобиль, де позивача вказано серед працівників АТП 31011 під номером 10 (т. 1, а.с.242), копіями табелю обліку робочого часу Білоцерківського АТП 09011 за квітень 1986 року та відомості про нараховану заробітну плату (т.1, а.с.52-56), копією довідки ПАТ «Білоцерківський автобусний парк» від 23.07.2018 №122 про виплачену заробітну плату за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильського району за період з 09.05.1986 по 19.05.1986 (т.1, а.с.39), копіями подяки та нагороди ОСОБА_1 за активну участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (т.1, а.с.111, 112), копією наказу ЗАТ «Білоцерківський автобусний парк» від 08.09.1994 №74 «Про перегляд оплати праці у Чорнобильській зоні» (т.1, а.с.243-245).

Зі змісту довідки ПАТ «Білоцерківський автобусний парк» від 23.07.2018 №124 вбачається, що позивач з 27 по 28 квітня 1986 року та з 09 по 19 травня 1986 року був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПР від 29.12.1987 №1497-378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПР від 29.12.1987 №1497-378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПР від 05.06.1986 №665-195, які надають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до списку №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, працював в зоні відчуження (т.1, а.с.41).

Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи надано інформаційну довідку від 29.03.2017 №14/561, відповідно до якої позивач був задіяний в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань невоєнізованої цивільної оборони (т.1, а.с.218-219).

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що позивач отримав ІІ групу інвалідності саме внаслідок його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Крім того, відповідно до довідки Міністерства оборони України від 12.02.2018 №348/621, Збройні Сили України не володіють ядерним озброєнням та у період з 01.01.1986 по 01.01.2018 не проводили військові навчання із застосуванням ядерної зброї (т.1, а.с.127).

Отже, позивач у період з 27 по 28 квітня 1986 року та з 09 по 19 травня 1986 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, працюючи водієм Білоцерківського АТП 31011, перейменованого з 01.07.1986 в АТП 13206, Київського облуправління автотранспорту (загальний період роботи на вказаному підприємстві - з 15.07.1983 по 11.05.1994), а тому не може бути віднесений до категорії військовослужбовців відповідно до зазначених вище положень законодавства.

Таким чином, оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не як військовослужбовець, суд дійшов висновку про те, що дія статті 59 Закону №796 на нього не поширюється.

За таких обставин, суд вважає, що приймаючи рішення про відмову в перерахунку позивачу пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 06.11.2019 у справі №580/1735/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР - 85573967), від 05.11.2019 у справі №580/2334/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР - 85424806) та від 30.10.2019 у справі №826/15398/18 (реєстраційний номер в ЄДРСР - 85424355).

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статями 242-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 31.01.2020.

Суддя Кушнова А.О.