Справа № 183/5599/16(2-а/183/10/19)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2020 року м. Дніпросправа № 183/5599/16(2-а/183/10/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошка Сергія Григоровича

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року (головуючий суддя Сорока О.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошка Сергія Григоровича,

Новомосковської міської ради Дніпропетровської області,

виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області,

Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області,

виконуючого обов`язки міського голови м.Новомосковська Дніпропетровської області Горошка Сергія Григоровича

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошка Сергія Григоровича (далі Відповідач-1), Новомосковської міської ради Дніпропетровської області (далі Відповідач-2), виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області(далі Відповідач-3), Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області (далі Відповідач-4), виконуючого обов`язки міського голови м.Новомосковська Дніпропетровської області Горошка Сергія Григоровича (далі Відповідач-5), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

- визнати протиправними дії секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошко Сергія Григоровича щодо видання незаконного Розпорядження № 413-к від 06 вересня 2016 року;

- скасувати індивідуальний акт (Розпорядження №413-к від 06 вересня 2016 року» відповідача суб`єкта владних повноважень, яким було звільнено ОСОБА_1 з посади начальника управління освіти;

- встановити відсутність компетенції, а відповідно і повноважень, як виконуючого обов`язки Новомосковського міського голови у суб`єкта владних повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування, депутата-секретаря Новомосковської міської ради Горошко Сергія Григоровича, який незаконно видав на бланку Новомосковського міського голови Розпорядження №413-к від 06 вересня 2016 року і незаконно підписався, як виконуючий обов`язки міського голови;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на тій самій посаді начальника управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради;

- стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, суму, яка визначена бухгалтерією управління освіти на день ухвалення судового рішення відповідно до штатного розпису та відповідної посади;

- відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду щодо присудженої ОСОБА_1 виплати заробітної плати

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 у відносинах публічної служби відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України.

В обґрунтування позову зазначено про те, що Відповідачем при прийнятті спірного Розпорядження №413-к від 06 вересня 2016 року не дотримано норм чинного законодавства, у тому числі щодо порядку та підстав його прийняття. Позивач, також, зазначив про відсутність компетенції Відповідача як суб`єкта владних повноважень на прийняття спірного рішення, оскільки оскаржуване Позивачем розпорядження про звільнення виготовлене на бланку міського голови, підписане в.о. міського голови, який фактично є лише секретарем Новомосковської міської ради, тому Позивач просив суд встановити відсутність компетенції та повноважень у секретаря Новомосковської міської ради Горошка С.Г. щодо виконання обов`язків міського голови, відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року по справі №183/5599/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошка Сергія Григоровича, Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, виконуючого обов`язки міського голови м.Новомосковська Дніпропетровської області Горошка Сергія Григоровича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково, а саме ухвалено:

Визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о. Новомосковського міського голови № 413-к від 06 вересня 2016 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради з 06 вересня 2016 року.

Стягнути з Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 117606 грн. 75 коп. (сто сімнадцять тисяч шістсот шість гривень, 75 копійок).

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Відповідач-1 - секретар Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошко Сергій Григорович, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. Новомосковського міського голови, секретаря міської ради №413-к від 06 вересня 2016 року, оскаржив його в цій частині в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач-1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить:

- частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. Новомосковського міського голови, секретаря міської ради №413-к від 06 вересня 2016 року;

- в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. Новомосковського міського голови, секретаря міської ради №413-к від 06 вересня 2016 року.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що спірне розпорядження Відповідачем-1 прийнято в межах законодавства, діючого на час прийняття такого розпорядження, та з дотриманням законодавчо визначеної процедури його прийняття, що, на думку заявника апеляційної скарги, свідчить про правомірність розпорядження в.о. Новомосковського міського голови, секретаря міської ради №413-к від 06 вересня 2016 року.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу Відповідача-1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач-2, Відповідач-3, Відповідач-4, Відповідач-5, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, з урахуванням думки представника Відповідача-1, Позивача та його представника, кожного окремо, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи, які не з`явились.

В судовому засіданні представник Відповідача-1 вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

Позивач та його представник проти вимог апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши пояснення Позивача, представника Позивача та представника Відповідача-1, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розпорядження Новомосковського міського голови № 61-к від 03.03.2008 року ОСОБА_1 призначена на посаду начальника управління освіти з присвоєнням 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування, як таку що пройшла за конкурсом (т.1 а.с. 18).

Рішенням Новомосковської міської ради № 112 від 10.11.2015 року секретарем Новомосковської міської ради було обрано ОСОБА_2 (т.1, а.с. 162)

01.09.2016 року до виконавчого комітету Новомосковської міської ради Новомосковською місцевою прокуратурою було направлено подання, в порядку ч.3 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», з проханням вжити заходів щодо усунення наслідків корупційного правопорушення, згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», скоєного начальником управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради (т.1 а.с. 223-225).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченою ч.1 ст. 172-7 КУпАП, на неї накладене адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн. (т. 1, а.с. 189-192).

В період з 06.09.2016 року по 09.09.2016 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (т.1, а.с. 105-106).

Розпорядженням Новомосковського міського голови №413-к від 06.09.2016 року ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради (т.1, а.с. 19-20).

Правомірність прийняття Відповідачем-1 розпорядження №413-к від 06.09.2016 року є предметом судового розгляду у даній справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в даному випадку, в частині визнання незаконним та скасування розпорядження №413-к від 06.09.2016 року.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне розпорядження прийняте Відповідачем-1 з порушення вимог чинного законодавства, а саме: без проведення службового розслідування, без висновку Національного агентства з питань запобігання корупції та в період тимчасової непрацездатності позивача, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25 жовтня 2015 року в Україні відбулися вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів.

У відповідності до вимог ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання.

06 листопада 2015 року Новомосковською виборчою комісією винесена Постанова №66 про скликання першої сесії VI скликання Новомосковської міської ради, відповідно до якої, перша сесія новообраної ради призначена на 10 листопада 2015 року о 10-00 годині.

Відповідно до протоколу І сесії VI скликання Новомосковської міської ради від 10 листопада 2015 року, ОСОБА_2 був обраний секретарем Новомосковської міської ради.

З матеріалів справи випливає те, що на момент звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради обраний міський голова не набув повноважень міського голови, а ОСОБА_2 , який був обраний секретарем Новомосковської міської ради, здійснював свої повноваження.

Пунктом 1 частини 3 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що секретар сільської, селищної, міської ради у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови.

В свою чергу, частиною 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складенні ним присяги відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрано, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обрано на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

З аналізу вищенаведеного випливає те, що оскільки новобраний голова ради, на момент звільнення Позивача з роботи, не набув своїх повноважень, то у відповідності до прямих приписів закону - пункту 1 частини 3 статті 50 та частини 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР, секретар Новомосковської міської ради Горошко С.Г. правомірно здійснював повноваження Новомосковського міського голови.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскільки секретар Новомосковської міської ради Горошко С.Г. у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснював повноваження міського голови, на підставі ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на час винесення оскаржуваного розпорядження у нього були повноваження (компетенція) щодо винесення Розпорядження №413-к від 06 вересня 2016 року.

Згідно з п. 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950 стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування:

у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України Про запобігання корупції в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 950 за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов`язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань);

заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення;

висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру;

обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності, комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З матеріалів справи встановлено, що, всупереч вказаним положенням Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950, виконавчим комітетом Новомосковської міської ради не проводилося службове розслідування відносно Позивача, що не заперечувалося учасникам справи.

Частиною третьою статті 40 Кодексу законів про працю України визначено: не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в період з 06.09.2016 року по 09.09.2016 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (т.1, а.с. 105-106).

З аналізу вищенаведеного можна дійти висновку про те, що подання прокурора надійшло до виконавчого комітету Новомосковської міської ради 01.09.2016 року, звільнена ОСОБА_1 з посади начальника управління 06.09.2016 року на підставі п.9 ч.1 ст. 36 КЗпП України, при цьому службове розслідування відносно ОСОБА_1 не проводилося, а звільнення відбулося в день перебування особи на стаціонарному лікуванні в період тимчасової непрацездатності.

Вказані обставини свідчать про те, що Відповідачем-1 не надано належних доказів на підтвердження правомірності прийняття спірного розпорядження №413-к від 06.06.2016 року, що, у свою чергу, свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення позовних вимог прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги Відповідача-1 висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача-1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошка Сергія Григоровича - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року по справі №183/5599/16(2-а/183/10/19) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 05 лютого 2020 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов