Справа № 640/22025/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року м. Київ № 640/22025/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - відповідач) про:

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% при призначенні пенсії ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно провести новий розрахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням передбаченої абзацом 1 пункту 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058/2003 величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% та здійснити її виплату ((пенсії) з урахуванням раніше виплачених платежів, починаючи з 01.10.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві з 2016 року.

Як зазначає позивач, в жовтні 2017 року йому здійснено автоматичний перерахунок перерахунок пенсії з 01.10.2017 року, втім, на його думку, такий перерахунок пенсії ГУ ПФУ у м. Києві здійснено з застосуванням неправильного коефіцієнту страхового стажу, а саме замість 1,35% протиправно застосовано 1,0%.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1% є обмеженням та зменшенням розміру пенсії, призводить до звуження змісту та обсягу його права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та відповідачу запропоновано надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

13 січня 2020 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Одночасно з відзивом, відповідачем надано копію пенсійної справи позивача.

Відзив обґрунтовано тим, що позивачу перерахунок пенсії, призначеної за віком з застосуванням коефіцієнту страхового стажу у розмірі 1% здійснено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Окрім цього, відповідач звертав увагу, що норми вищезазначеного Закону неконституційними не визнавались, а отже є діючими та обов`язковими для виконання державними органами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.11.2015 року.

У жовтні 2017 року ГУ ПФУ у м. Києві позивачу здійснило перерахунок на підставі п. 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

25.05.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою щодо повторного проведення перерахунку пенсії, з урахуванням передбаченої абзацом 1 п. 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35 % та здійснити таку виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених платежів, починаючи з 01.10.2017 року.

Листом від 15.08.2019 року №184113/02/Д10050 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-09 з 01.10.2017 року проведено осучаснення раніше призначених пенсій відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки розмірі 3764,40 грн. та страхового стажу, один рік якого дорівнює 1%.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ, який набрав чинності з 11.10.2017р., внесено зміни, зокрема, до пунктів 4-3 та 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Пунктом 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Аналіз наведених норм чинного законодавства надає підстави для висновку, що під час переведення особи з одного виду пенсії на інший, розмір пенсії визначається, виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Так, пунктом 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на який посилається позивач як на підставу для проведення розрахунку його пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% передбачено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Аналіз змісту пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" свідчить, що величина оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% застосовується лише при призначенні особі пенсії.

Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, згідно з положеннями пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01.10.2017р. по 31.12.2017р.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач, окрім іншого, наголошував на тому, що відповідач неправомірно врахував при розрахунку пенсії величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%, оскільки на думку позивача цей розмір мав становити 1,35 %, як це передбачено пунктом 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

Суд зазначає, що наведений пункт Прикінцевих положень Закону № 1058-IV застосовується виключно у випадку перерахунку пенсій з 1 жовтня 2017 року, які вже були призначені раніше.

Матеріалами справи встановлено, що позивачеві пенсія призначена 29.11.2015 року за віком.

У той же час, позивачем не надано доказів переходу на іншу пенсію, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», шляхом звернення до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою.

При цьому, суд звертає увагу, що механізм переведення пенсії з одного виду на інший в межах Закону № 1058-IV та призначення пенсії за цим законом вперше, дійсно, не є цілком тотожними, оскільки в обох випадках особа подає різні заяви, а при переведенні пенсії додатково застосовуються положення частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, якими визначено право пенсіонера на вибір показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Важливо відмітити, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV не застосовується до спірних правовідносин, оскільки не регулює питання застосування тої чи іншої величини оцінки одного року страхового стажу.

Не зважаючи на відмінність механізму, підстави переведення з одного виду пенсії на інший тотожні з підставами призначення пенсії вперше, так як пов`язані із правом особи на вільний вибір виду пенсії згідно частини першої статті 10 Закону № 1058-IV (особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором).

Тому, «переведення з одного виду пенсії на інший» охоплюється поняттям «призначення пенсії», але іншого виду, ніж особа отримувала до цього.

Поряд з цим, судом посилання позивача на порушення відповідними діями ГУ ПФ в м. Києві положень ст. 58 Конституції України оцінюється критично, оскільки, як вбачається зі змісту матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 розмір пенсії останньої внаслідок проведеного з 01.10.2017 року перерахунку не зменшився.

Зокрема, з наявних а матеріалах справи копій розпоряджень про призначення пенсії, судом встановлено наступне:

розпорядженням від 02.06.2016 року № 316333 встановлено, що загальний розмір пенсії до виплати позивачу становить 8 760, 60 грн.;

розпорядженням від 28.12.2017 року № 316333 встановлено, що загальний розмір пенсії до виплати позивачу становить 8 775, 16 грн.;

розпорядженням від 07.05.2018 року № 316333 встановлено, що загальний розмір пенсії до виплати позивачу становить 8 875, 42 грн.

Також з наданого позивач витягу з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, останньому за період з 01.03.2019 року по 01.04.2019 року підлягала до виплати пенсія в розмірі 8975, 42 грн., а з 01.04.2019 року по дату звернення до суду (листопад 2019 року) - 8975, 42 грн.

Таким чином, зважаючи на приписи ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що відповідач, при перерахунку пенсії позивачу на підставі п. 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з застосуванням коефіцієнту страхового стажу 1,0 % діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко