Справа № 152/34/20
Суддя: Соколовська Т. О.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року

м. Шаргород

Справа № 152/34/20

провадження № 2-а/152/2/20

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді Соколовської Т.О.

секретаря судових засідань Саулко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капрала поліції Беженара Олега Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

11.01.2020 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із даним адміністративним позовом, у якому зазначив, що 03.01.2020 інспектором батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капралом поліції Беженаром О.С. (далі відповідач) складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, в якій зазначено, що він керуючи транспортним засобом, здійснив рух в зоні дії знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п.п «в» п. 8.4. ПДР України. Дану постанову вважає незаконною, оскільки вона прийнята з порушенням норм діючого законодавства.

Жодних дорожніх знаків, що забороняли (обмежували) б рух на шляху його руху не було. Відповідачем також не доведено, що на шляху його руху був належним чином встановлений дорожній знак 3.2. та не надано жодних доказів вчинення ним правопорушення. Відповідач під час складання постанови не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис і якщо такий запис здійснювався, а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена його вина у інкримінованому правопорушенні, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Позивач вважає, що відповідачем постанову винесено без урахувань вимог ст.ст. 34, 35, 256, 278, 280 КУпАП, грубо порушено процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст.279 КУпАП, йому не було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України і не досліджено доказів.

У зв`язку з тим, що оспорювана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, позивач просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1932088 від 03.01.2020.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідачів

11.01.2020 від позивача ОСОБА_1 до суду поступило клопотання про звільнення від сплати судового збору (а.с.8-9).

22.01., 05.02.2020 до суду поступили заяви від позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності, адміністративний позов підтримує (а.с.30,43).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 14 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін на 24 січня 2020 року (а.с.16-17).

Ухвалою судді від 14.01.2020 запропоновано відповідачам - Управлінню патрульної поліції у Вінницькій області та інспектору батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капралу поліції Беженару О.С. в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз`яснено наслідки ненадання відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, право пред`явити зустрічний позов.

У встановлений ухвалою термін відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подано, зустрічний позов не пред`явлено.

24.01.2020 представником відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області за довіреністю від 11.12.2019 Химичем Д.В. до суду подано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 у якому зазначено, що під час патрулювання 03.01.2020 о 09 год. 46 хв. на вул. Соборна, 91 в м. Вінниці інспектором роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Беженаром О.С. було зупинено автомобіль RENAULT DASTER днз АА 8946 ТЕ, водій якого ОСОБА_1 під час руху порушив вимогу дорожнього знаку п. 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 8.4 в) ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1932088 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015). Тому за результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн. Інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності Підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було. Розглядаючи дану справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами, тому постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та розглянути справу у відсутності відповідача (а.с.37-41).

Позивач ОСОБА_1 , відповідач Беженар О.С. та представник відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області Химич Д.В. не прибули у судове засідання, у зв`язку із чим відсутні перешкоди для розгляду справи, відповідно до ч.3 ст.268 КАСУ, якою передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За вказаних обставин, згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Вирішуючи спір, суд встановив, що 03 січня 2020 року інспектором роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Беженаром О.С. винесено постанову серії ЕАК № 1932088 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за те, що він, як зазначено у постанові "… керуючи транспортним засобом здійснив рух у зоні дії знаку 3.2 Рух механічних ТЗ заборонено, чим порушив п. 8.4.в ПДР порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення" (а.с.7).

Підставою для винесення вказаної постанови став розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що вбачається із постанови.

Протокол про адміністративне правопорушення не складався, оскільки з постанови про адміністративне правопорушення не вбачається, що вона винесена на підставі розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.ч.2-5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З позовної заяви вбачається, що позивач при складанні постанови про адміністративне правопорушення заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, оспорював і накладення на нього адміністративного стягнення.

При цьому у якості доказів підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення представником відповідача Химич Д.В ОСОБА_3 до відзиву долучено відеозапис з боді камери інспектора поліції, де зафіксовано лише факт складання інспектором постанови про адміністративне правопорушення і роз`яснення порядку її оскарження. Факт порушення ОСОБА_1 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення на відеозаписі відсутній (а.с.41).

Таким чином, інспектор роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП Беженар О.С., враховуючи, що ОСОБА_1 заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення та щодо винесення постанови, в силу вимог ч.5 ст.258 КУпАП повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначити відомості, передбачені ст.256 КУпАП, що ним не зроблено.

Отже, судом встановлено, що постанова, винесена відповідачем - інспектором роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Беженаром О.С. 03.01.2020 серії ЕАК № 1932088 відносно ОСОБА_1 з істотними порушеннями КУпАП, не відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не ґрунтується на повно з`ясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Також, судом встановлено, що відповідач при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення не роз`яснив позивачеві його прав та обов`язків, встановлених ст.268 КУпАП, що підтверджується відсутністю посилання на виконання цієї вимоги законодавства у оскаржуваній постанові.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Відповідно до ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Проніна проти України" наголошує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень (п.23), а в п.58 рішення Європейського суду у справі "Серявін та інші проти України" зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 та ст.284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, а саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, із матеріалів справи не вбачається, якими доказами керувався відповідач, при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст.ст. 72 -77 КАС України).

Частиною 2 ст.77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах адміністративної справи.

Відповідач інспектор батальйону №1 роти №1 УПП у Вінницькій області капрал поліції Беженар О.С. своїм правом щодо доказування правомірності рішення не скористався, доказів, які достовірно вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП суду не надав, а лише відзив представника департаменту патрульної поліції НПУ Химича Д.В. на адміністративний позов з цитуванням Законів України і підзаконних актів без доказів у підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та постанова по справі про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті судом як беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Із оглянутого судом відеозапису з боді камери інспектора поліції встановлено, що на ньому зафіксовано лише факт складання інспектором постанови про адміністративне правопорушення і роз`яснення порядку її оскарження. Факт порушення ОСОБА_1 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення на відеозаписі відсутній

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суд, що оскільки суб`єктом владних повноважень не було надано доказів в обґрунтування заперечень проти позову, не спростовано доводів позивача, відповідно постанова серії ЕАК № 1932088 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., винесена 03.01.2020 відповідачем по справі - інспектором батальйону №1 роти №1 УПП у Вінницькій області капралом поліції Беженаром О.С. не відповідає вимогам законодавства, отже є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки право ОСОБА_1 на використання своїх конституційних прав у сфері публічно - правових відносин з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту.

VІІ. розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягає стягненню з Головного управління національної поліції у Вінницькій області судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст.ст. 2, 5, 9, 19, 73, 74, 90, 242, 243, 244, 245, 286 КАС України, на підставі ст.ст. 280, 283, 287, 289, 293, 295 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капрала поліції Беженара Олега Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати постанову серії ЕАК № 1932088 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., винесену 03 січня 2020 року інспектором батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капралом поліції Беженаром Олегом Сергійовичем протиправною і скасувати її.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області, як розпорядника бюджетних асигнувань до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також має бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення складено та підписано суддею 05.02.2020.

Суддя: Т.О. Соколовська