Справа № 320/5711/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року справа № 320/5711/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення форми „Ф" від 04.05.2017 року № 2 в повному обсязі;

- визнати протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення форми „Ф від 19.06.2018 року №-1002 в повному обсязі;

- визнати протиправним і скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення форми „Ф" від 07.03.2019 року № -1002 в повному обсязі.

В обгрунтування таких вимог позивач зазначила, що спірні рішення є протиправними, оскільки у відповідності до норм Податкового кодексу України земельна ділянка, що належить їй на праві власності не є об`єктом оподаткування, а тому вона є особою, яка звільнена від сплати земельного податку, який нарахований спірними рішеннями.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі.

Заперечуючи проти позову в письмовому відзиві відповідач просив суд відмовити в його задоволенні та вказував на обставини, які на його думку свідчать про те, що ГУ ДФС у Київській області під час прийняття оспорюваних рішень, діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_1 ), має статус постраждалого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням (категорія 4) серія НОМЕР_2 778752.

16.08.2019 року на свій запит позивач отримала декілька податкових повідомлень- рішень від відповідача. Зокрема, позивача дізналась, що в 2017 році було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 04.05.2017 року № 2. За цим рішенням нараховано земельний податок з фізичних осів код 18010700 в сумі 659,05 грн.

Через рік, в 2018 році було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 19.06.2018 року № -1002. За цим рішенням позивачу нараховано земельний податок з фізичних осіб код 18010700 в сумі 32 95,28 грн.

А в 2019 році було прийняте податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 07.03.2019 року № -1002. За цим рішенням позивачу нараховано земельний податок з фізичних осіб код 18010700 В сумі 219,69 грн.

Вважаючи, що земельний податок за вищевказаними рішеннями нараховано неправомірно, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю (земельний податок) Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України; платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи [резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність з» доручення податкового законодавства (п.1.1 ст.1 ПК України).

Підпунктом 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю належать до загальнодержавних податків.

Згідно статті 269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок; земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У статті 270 Податкового кодексу України зазначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності;

Згідно із пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (абз.1 п.287.1 ст.287 ПК України).

Відповідно до п.п.. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ( далі - Кодекс) земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Платниками земельного податну є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктами оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.ст. 269, 270 Кодексу).

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 Кодексу).

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 ст. 286 Кодексу).

Згідно з п. 281.1 ст. 281 Кодексу від сплати податку звільняються: інваліди першої і другої групи; фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років; пенсіонери (за віком); ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни; гарантії їх соціального захисту»; фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб п. 281.1 ст. 281 Кодексу, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм:

для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;

для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;

для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;

для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;

для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на землю серія ЯЕ №586497 позивач має у власності земельну ділянку площею 0.0625 га розташовану за адресою АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 .

Отже, у відповідності до норм Податкового кодексу України ( стаття 281 пп.281.1.5) позивач звільнена від сплати земельного податку, як особа яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у власності якої перебуває земельна ділянка, що не є об`єктом оподаткування.

Згідно з частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо доказів на підтвердження правомірності прийнятих ним рішень, а також не довів, що земельна ділянка позивача площею 0,0625 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 . є об`єктом оподаткування в розумінні статті 270 Податкового кодексу України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому вважає, що в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення форми „Ф" від 04.05.2017 року № 2.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення форми „Ф від 19.06.2018 року №-1002.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення форми „Ф" від 07.03.2019 року № -1002.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.