Справа № 640/4671/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 лютого 2020 року м. Київ№ 640/4671/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до державного реєстратора Комунального підприємства експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" Подоляки Івана Павловича (02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25-Б), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" Подоляки Івана Павловича, а саме:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44890982 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 1 , АДРЕСА_4 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44891555 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 2 , АДРЕСА_6 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44892110 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 3 , АДРЕСА_8 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44892694 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 4 , АДРЕСА_10 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44893053 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 5 , АДРЕСА_12 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44893584 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 6 , АДРЕСА_14 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44893883 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 7 , АДРЕСА_16 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44894238 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру №8 , АДРЕСА_18 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44894796 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 9 , АДРЕСА_20 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44895183 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 10 , АДРЕСА_22 , за ОСОБА_2 ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44895501 від 28.12.2018 щодо державної реєстрації права власності на квартиру № 15 , АДРЕСА_24 , за ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником квартир № 1-10 АДРЕСА_26 на підставі договорів дарування від 21.09.1999 № 2-5173, № 2-5175, № 2-5179, № 2-5177, від 04.02.2000 № 2-535, № 2-537, № 2-539, № 2-541, від 22.02.2002 № 380, від 27.05.2002 № 3-2877, від 23.01.2003 № 118, від 12.07.2006 № 2д-83. У лютому 2019 року позивачеві стало відомо про існування спірних рішень, які вчинені відповідачем на підставі рішення Керченського міського суду АР Крим від 10.01.2008 № 2-709/2007.

Ухвалою суду від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/4671/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Також, вказаною ухвалою суду витребувано у позивача правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності останнього на квартири АДРЕСА_27 .

Ухвала про відкриття провадження у справі, відповідно до статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, вважається врученою позивачу, проте, у встановлений судом строк останнім не надано суду витребувані документи.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 30.03.2019 відповідачеві вручено ухвалу про відкриття провадження у справі, проте, у встановлений судом строк останнім не надано відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження у справі, відповідно до статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, вважається врученою третій особі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 4 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі № 04/20728/14, від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Таким чином, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує рішення про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_2 .

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи наведене та те, що позовні вимоги в цій справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини пов`язані з набуттям права власності на нерухоме майно третьою особою, суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що даний спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 та 17 квітня, 15 травня, 21 листопада 2018 року (справи №№ 826/366/16, 815/6956, 826/2691/16, 814/1017/16 відповідно).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На виконання вимог наведеної норми, суд роз`яснює позивачеві, що даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі № 640/4671/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до державного реєстратора Комунального підприємства експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" Подоляки Івана Павловича (02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25-Б), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Згідно з частиною першою статті 295 та частиною першою статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко