Справа № 490/8694/19
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/147/2020 Справа № 490/8694/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Дудник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, рядового 3 батальйону 2 роти Бармятової Віталії Валеріївни, треті особи - Департамент патрульної поліції, Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про визнання незаконними дій та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, рядового 3 бат. 2 роти Бармятової Віталії Валеріївни про визнання незаконними дій інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, рядового Бармятової Віталії Валеріївни та скасування постанови серія ЕАК № 1555340 від 25.09.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області 255,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він не погоджується із зазначеною постановою, оскільки не порушував правила дорожнього руху і не скоював жодного адміністративного правопорушення, у тому числі передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і вважає постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Вказує на те, що в постанові, яка оскаржується, відсутні передбачені законом відомості, докази, які б доводили винуватість позивача. Окрім того, зауважує, що йому не було надано можливості скористатись правовою допомогою адвоката, розгляд справи проводився на місці зупинки транспортного засобу, і не було роз`яснено прав, і постанова складалася без наявності жодних доказів вини позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва Гуденко О. А. від 07.10.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами.

27 січня 2020 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час патрулювання 25.09.2019 року інспектором роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліцій Бармятовою В.В., разом з напарниками, було виявлено порушення ПДР, а саме водій автомобіля BMWE60 5231 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по Інгульському мосту зі сторони проспекту Героїв України в напрямку вул. Адміральської здійснив маневр повороту ліворуч на вул. Набережну, всупереч вимогам дорожнього знаку 4.4. «Рух прямо або праворуч» Додатку 1 ПДР України. Посилається як на доказ на безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (винесення постанови) про адміністративне правопорушення. Окрім того, посилається на письмовий рапорт інспектора та на те, що позивачем своєчасно сплачено штраф, що, на думку відповідача, є визнанням вини у вчиненні правопорушення.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1555340 від 25.09.2019 року, водій транспортного засобу ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Пушкінська здійснив поворот ліворуч, чим порушив вимогу знаку 4.4. «рух прямо та праворуч», чим порушив п. 8.4.г ПДР - порушення вимог наказових знаків.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд доходить висновку, що постанова, яка оскаржується, не містить доказів та встановлених законодавством необхідних даних, які є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, факт порушення Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду доводить патрульна поліція.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача на підтримання своєї позиції як доказ надано лише рапорт Барматової В.В., в якій вона описує події, що стали приводом для винесення постанови, яка оскаржується. Даний рапорт складений 21.01.2020 року, тобто після складення постанови серія ЕАК № 1555340 від 25.09.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав на те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Окрім того, колегія суддів вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За такого, оскільки відповідачем не надано беззаперечних доказів скоєного правопорушення - ані відеозапису, де чітко та беззаперечно вбачається факт правопорушення, ані фотофіксації, ані показань свідків, постанова складена з порушенням норм законодавства, то суд не може вважати факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення - доведеним належними та достеменними доказами. Рапорт, наданий відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки його існування безпосередньо залежить від волевиявлення однієї із сторін (відповідача).

Відповідно до ст. 286 КАС України, до повноважень суду при вирішенні справи належить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; змінити захід стягнення.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, повернути ОСОБА_1 сплачену суму штрафу в розмірі 255,00 грн., то суд доходить висновку, що така вимога не може бути задоволена, оскільки нормами діючого Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено покладення обов`язків на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Клопотання від позивача про залучення Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області як співвідповідача до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 134,139 241-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, рядового 3 батальйону 2 роти Бармятової Віталії Валеріївни, треті особи - Департамент патрульної поліції, Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про визнання незаконними дій та скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАК № 1555340 від 25.09.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня складання повного тексту сторонами у разі, якщо воно не буде оскаржене. Якщо рішення буде оскаржено, то воно набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Гуденко О. А.