Справа № П/320/783/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

04 лютого 2020 року м. Київ № П/320/783/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши заяву про забезпечення позову в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання незаконними рішень,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просить суд:

визнати протиправними дії в.о. Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Костенко Олени Ігорівни щодо видання наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29.01.2020 № 194 в частині порушення дисциплінарного провадження щодо директора Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 та відсторонення з 30.01.2020 від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження директора Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України Строкача Олександра Сергійовича;

визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29.01.2020 № 194 в частині порушення дисциплінарного провадження щодо директора Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 та відсторонення з 30.01.2020 від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження директора Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 .

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву, в якій він просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29.01.2020 № 194 «Про порушення дисциплінарних проваджень», згідно з яким порушено дисциплінарне провадження щодо директора Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 та відсторонено з 30.01.2020 від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження директора Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 .

В обґрунтування цієї заяви позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Зазначає, що оскільки позивач відсторонений від виконання посадових обов`язків, то йому не виплачується заробітна плата, чим порушуються його права на працю та, відповідно, на її оплату. Зазначає також, що оскільки позивач відсторонений від виконання посадових обов`язків директора Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, це може мати наслідки для створення йому перешкод у захисті власних прав та ускладнення подальшого виконання обов`язків на посаді. На думку позивача, порушення щодо нього дисциплінарного провадження може здійснюватися з метою його усунення як конкурента в конкурсі на вакантну посаду Голови Держархбудінспекції, на яку він претендує. Стверджує, що у нього є всі підстави припустити, що видання спірного наказу здійснено саме з метою недопущення ОСОБА_2 до участі у фіналі конкурсу на Голову Держархбудінспекції (аркуш заяви 4, 6 абзац зверху).

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що подана заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з приписами частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами пункту 2 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки позивачем не зазначено у чому саме полягає істотна складність чи неможливість виконання рішення суду; позивачем не надано доказів в обґрунтування поданої заяви, зокрема, що видання спірного наказу здійснено саме з метою недопущення ОСОБА_2 до участі у фіналі конкурсу на Голову Держархбудінспекції та не обґрунтовано причинно-наслідкового зв`язку цієї обставини.

Необхідно звернути увагу на те, що у разі забезпечення позову в частині зупинення дії оскаржуваного наказу, суд фактично надасть правову оцінку його правомірності до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства.

У зв`язку з викладеним, підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, на даний час не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.