Справа № 286/4185/19
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/4185/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Оваденка Андрія Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1887602 від 21.12.2019 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та просить скасувати постанову серії ЕАК №1887602 від 21.12.2019 по справі про адміністративне правопорушення, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 425 грн., мотивуючи тим, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 21.12.2019 о 13 год. 18 хв. на 236 км автодороги Київ-Чоп Новоград-Волинського району Житомирської області, керуючи транспортним засобом KIA RIO, д.н. НОМЕР_1 , рухався поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ПДР України. Однак, з зазначеною постановою він не згоден та вважає її незаконною, так як розгляд справи відбувся на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи. Відповідач виніс постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи; не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу; не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, чим порушено вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, відповідачем не враховано, що він, позивач, як учасник бойових дій, звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України і згідно рішення Конституційного суду по справі №7-рп/2014 від 23.12.2014 не має значення кому належить автомобіль.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву, якій просить справу розглядати без його участі. Свої позовні вимоги підтримав.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому він просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що власником транспортного засобу, яким керував позивач, а саме: KIA RIO, д.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 . Позивач користувався автомобілем на підставі того, що ОСОБА_2 , як власник, надав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що свідчить про відсутність у позивача права володіння. Доказами вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху є винесена у встановленому порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відеофіксація події. При розгляді справи відповідачем не допущено грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування. При розгляді справи позивачу було роз`яснено його права, повідомлено про вчинене ним правопорушення, заслухано його пояснення та надано їм оцінку. Обставини зазначені в позові не відповідають дійсності. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. До відзиву додано диск з відеофіксацією події.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, оглянувши відео фіксацію події, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1887602 від 21.12.201918 вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він 21.12.2019 о 13 год. 18 хв. на 236 км автодороги Київ-Чоп Новоград-Волинського району Житомирської області, керуючи транспортним засобом KIA RIO, д.н. НОМЕР_1 , рухався поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ПДР України.

Об`єктивною стороною правопорушень, за які було притягнуто до відповідальності позивача, є порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Пунктом 2.1 (ґ) ПДР України та ст.16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В ст.251 КУпАП законодавець закріпив, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З долученого відповідачем до матеріалів справи диску з відеофіксацією події, який було оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що відповідачем дійсно було роз`яснено позивачу його права, повідомлено про вчинене ним правопорушення, заслухано його пояснення та заперечення. При цьому, суд звертає увагу, що самим же позивачем визнавалися факти як керування ним транспортним засобом поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар, так і відсутність при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Правомірність відсутності при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності пояснював наявністю в нього пільги: учасника бойових дій. Будь-яких клопотань не заявляв.

В ч. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

В рішенні №7-рп/2014 від 23.12.2014 по справі №1-6/2014 Конституційний Суд України зазначив, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

При цьому, вказав, що положення пункту 13.1 статті 13 Закону N 1961 в аспекті поширення їх дії на осіб, які керують транспортними засобами на підставі довіреності, та щодо обов`язку Моторного бюро відшкодовувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є такі особи, не підлягає офіційному тлумаченню з огляду на те, що довіреність на керування транспортним засобом відповідно до підпункту 1 пункту 6 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень" від 5 липня 2011 року N 3565-УІ виключено з переліку правових підстав, які підтверджують, що особа є законним володільцем (користувачем) наземного транспортного засобу.

Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 підтверджує факт належності автомобіля, яким керував позивач, а саме: KIA RIO, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 . Позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували право володіння ним автомобілем на відповідній правовій підставі, визначеній законом (договір підряду, оренди тощо). Надання ж ОСОБА_2 , як власником, йому свідоцтва, не є правовою підставою в розумінні юридичного змісту права володіння, а тому суд погоджується з твердженням відповідача, що позивач не підпадає під дію положень ч. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, за встановлених обставин справи та визначеного правового врегулювання, беручи до уваги доводи сторін та оцінюючи надані ними докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, та відповідно до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), який проживає по АДРЕСА_1 , до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Оваденка Андрія Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1887602 від 21.12.2019 відмовити за безпідставністю.

На рішення суду до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Л. Гришковець