Справа № 640/10580/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року м. Київ № 640/10580/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Мохненка В.П. (ордер серії ДН №000311 від 17.01.2020 року), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі також - відповідач, Управління), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень відповідача Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації протиправними, а саме: інформаційну довідку Управління праці та соціального захисту населення від 18.04.2019 р. № 106-51-15/3194, та інформаційну довідку Управління праці та соціального захисту населення від 29.05.2019 року № 106-51-16/4141 і скасувати їх;

- визнати дії суб`єкта владних повноважень відповідача Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації протиправними, (), протиправними і зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) заборгованість по невиплаченій допомозі на утримання сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період 01 квітня 2017 року по 01 червня 2019 ріку на суму 9913,50 грн. + 13221 грн. + 6609 грн., = 29743,50 грн. ( двадцять дев`ять тисяч сімсот сорок три гривні 50 коп.).

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що з 2008 року позивач отримує державну допомогу на дітей одиноким матерям, призначену відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 (далі також - Порядок).

У січні 2017 року позивач звернулася із заявою в Управління для призначення державної допомоги на наступний шестимісячний термін, надавши довідку про своє місце реєстрації ( АДРЕСА_1 ), та довідку про проживання сина ОСОБА_2 за цією ж адресою.

Водночас, з 01.04.2017 року Управлінням припинено виплату державної допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що під час перевірки посадовими особами відповідача факту проживання ОСОБА_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , нібито не встановлено, оскільки позивач нібито категорично відмовлялася впускати посадових осіб до житлового приміщення для здійснення перевірки, не відповідала на телефонні дзвінки, або повідомляла, що з різних підстав вона, разом із неповнолітнім сином, відсутні за вказаною в заяві адресою.

У травні 2017 року позивач знову звернулася до Управління із відповідною заявою про призначення державної допомоги.

Водночас, акт, що підтверджує факт проживання матері із сином відповідачем не складено, оскільки в телефонній розмові позивач повідомила посадовій особі Управління, що перебуває на санітарному лікуванні, а син з бабусею перебувають у санаторії в Закарпатській області.

Листом від 24.07.2017 року Управлінням повідомлено позивача, що допомогу можливо буде призначити у разі документального підтвердження факту перебування дитини на лікуванні. Проте, зі слів позивача, таких документів Управлінню не надано.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подала нову заяву про призначення допомоги. Посадові особи відповідача, нібито за попередньою домовленістю із позивачем, прибули за адресою, вказаною у заяві, для встановлення факту спільного проживання сина і одинокої матері, водночас, ОСОБА_1 за вказаною адресою не було.

Двері відкрив чоловік, який повідомив, що ОСОБА_1 за цією адресою не проживає; сусідка повідомила, що не бучила ОСОБА_1 вже декілька років.

З огляду на викладене, допомогу позивачу не призначено, про що повідомлено останню листом від 19.01.2018 року.

У січні 2019 року позивачем подано заяву про призначення допомоги, вказано адресу реєстрації: АДРЕСА_1 , після чого позивачу зателефонувала директор Подільського центру Кліопа Лариса Сергіївна і повідомила, що за вказаною адресою прийдуть працівники Управління з метою складання акту обстеження проживання дитини разом із матір`ю. Позивач, в свою чергу повідомила, що разом із сином мешкає за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Посадовими особами відповідача, які прибули за адресою АДРЕСА_2 , складено акт оцінки потреб сім`ї та підтвердили факт проживання матері разом із дитиною.

Разом з тим, у вказаному акті зазначено, що згідно з відомостями з Реєстру територіальної громади міста Києва за адресою фактичного проживання по АДРЕСА_2 , зареєстрований ОСОБА_3 , син власника цього житлового приміщення ОСОБА_4 , яка є інвалідом І групи та якій позивач надає догляд.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього сина позивача - ОСОБА_2 , про що зазначено у відповідному акті, та на цій підставі, позивачу відмовлено у призначенні допомоги.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме скасувати інформаційні довідки Управління, в яких зазначено висновки посадових осіб відповідача, які були підставою для відмови у призначенні державної допомоги, а також визнати дій відповідача щодо невиплати такої допомоги позивачу за період 01 квітня 2017 року по 01 червня 2019 ріку на суму 29743,50 грн., (обраховану позивачем самостійно).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Через канцелярію суду 03.09.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує.

Відповідачем підтверджено обставини, викладені позивачем у позовній заяві, зокрема, щодо телефонних дзвінків та повідомлення про зміну фактичного місця проживання.

Відповідачем зауважено, що відповідно до роз`яснення, наданого Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) у листі від 06.03.2017 року №051/3579/002/1, права на допомогу ОСОБА_1 не має, оскільки вбачається, що ОСОБА_1 проживає за місцем реєстрації батька дитини в одному житловому приміщенні, що не дає права на призначення допомоги відповідно до підпункту 33 пункту 4 Порядку.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Проте, жодних належних доказів батьківства відповідачем до суду не надано, з огляду на що, для повного, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, суд дійшов висновку про витребування доказів на які посилається відповідач у відзиві, а також призначення судового засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2019 року призначено судове засідання на 27.11.2019 року. Витребувано у відповідача належним чином завірені копії: акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13.02.2017 року №86; особової справи ОСОБА_1 ; акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07.06.2017 року №149; акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 11.02.2019 року; витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 07.02.2019 року №2618132 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, станом на 07.02.2019; доказів батьківства, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 є батьком дитини позивачки. Зобов`язано відповідача вищезазначені копії доказів подати до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва у строк до початку судового засідання. Попереджено відповідача, що відповідно до частини восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Через канцелярію суду 09.09.2019 року позивачем подано відповідь на відзив.

У судове засідання 27.11.2019 року сторони не прибули.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем у встановлений строк (до початку судового засідання) ухвалу суду від 20.11.2019 року не виконано, а саме не надано витребувані докази, на які відповідач посилається у відзиві на позовну заяву, з огляду на що, суд дійшов висновку щодо повторного витребування таких доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2019 року судове засідання відкладено. Наступне судове засідання призначено на 18.12.2019 року. Повторно витребувано у відповідача належним чином завірені докази, зокрема, батьківства, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 є батьком дитини позивачки. Зобов`язано відповідача вищезазначені копії доказів подати до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва у строк до 01.12.2019 року. Попереджено відповідача, що відповідно до частини восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом, крім того, ухвалено вирішити питання застосування до відповідача заходів процесуального примусу за результатами виконання цієї ухвали суду у судовому засіданні 18.12.2019 року.

У судове засідання 18.12.2019 року прибули позивач та представник відповідача.

Під час судового засідання 18.12.2019 року представником відповідача подано суду клопотання про долучення доказів на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2019 року.

Ознайомившись із документами, поданими представником відповідача, судом встановлено відсутність витребовуваних доказів батьківства, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 є батьком дитини позивачки.

Окрім невиконання відповідачем у повному обсязі ухвал суду від 20.11.2019 року та 27.11.2019 року в частині подання неповного переліку витребуваних судом документів, судом встановлено, що відповідачем у встановлений строк ухвалу суду від 27.11.2019 року про повторне витребування доказів не виконано, а саме не надано витребувані копії доказів, на які посилається позивач у відзиві на позов у строк до 01.12.2019 року.

Про поважність причин не подання таких доказів у встановлений ухвалою суду від 27.11.2019 року строк представником відповідача у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку суд не повідомлено.

Також, беручи до уваги не виконання відповідачем ухвали суду від 20.11.2019 року у строк, встановлений судом, відсутність у матеріалах справи поданих відповідачем заяв у порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про поставлення на обговорення питання застосування до відповідача заходів процесуального примусу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2019 року застосовано до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 31-Б, ) захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини першої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України. Стягнуто в дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 31-Б, ) штраф у сумі 3 842,00 грн. на рахунок Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Наступне судове засідання призначено на 20.01.2020 року.

Через канцелярію суду 26.12.2019 року представником відповідача за довіреністю Красноштаном С.А. подано заяву, в якій просить суд скасувати заходи процесуального примусу на підставі пункту 6 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки встановлені судом строки виконання ухвал від 20.11.2019 року та 27.11.2019 року в частині витребування доказів представником відповідача Красноштаном С.А. пропущено з поважних причин.

Через канцелярію суду 09.01.2020 року Красноштаном С.А. подано ідентичну заяву.

У судове засідання 20.01.2020 року прибули позивач та її адвокат. Належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання відповідачем участь уповноважених представників не забезпечено.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 20.01.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2020 року задоволенні заяви Красноштана С.А. від 26.12.2019 року про скасування заходів процесуального примусу відмовлено. Заяву Красноштана С.А. від 09.01.2020 року про скасування заходів процесуального примусу повернуто без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 20.01.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з 2008 року як одержувач допомоги на дітей одиноким матерям, на неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з відомостями, що містяться у Свідоцтві про народження ОСОБА_2 від 06.05.2008 року серії НОМЕР_2 , батьком зареєстровано ОСОБА_6 .

Відповідно до паспортних даних, гр. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отримує довічну пенсію по інвалідності 2 групи з дитинства, згідно з пенсійним посвідченням від 11.01.2018 року серії НОМЕР_3 .

Згідно з Довідкою КП «Центр обслуговування споживачів Подільського району» від 13.01.2017 року №02/07/02-41, яку видано ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає за даною адресою без реєстрації.

16.01.2017 року ОСОБА_7 звернулася до Управління із заявою про призначення допомоги на шестимісячний термін, до якої долучено довідку про місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 та довідку про проживання ОСОБА_2 за цією ж адресою.

Відповідно до Рішення відповідача про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 09.02.2017 року « ОСОБА_1 призначено відповідно до Закону України Допомога одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.01.2017 по 30.06.2017».

13.02.2017 року відповідачем здійснено перевірку фактичного місця проживання матері з дитиною та отримання допомоги одиноким матерям.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13.02.2017 року №86 під час перевірки факту проживання неповнолітнього сина із матір`ю: «При виході на місце за вищевказаною адресою, скласти акт оцінки матеріально-побутових умов проживання сім`ї гр. ОСОБА_1 , котра є одинокою матір`ю ОСОБА_2 , не було можливості - родина за даною адресою не проживає. Як повідомили сусіди, гр. ОСОБА_1 із своїм сином давно не бачили. На телефонні дзвінки заявниця не відповідала.».

Рішенням відповідача про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 05.04.2017 року щодо ОСОБА_1 «знятий з оплати з 01.04.2017 року. Призначити Допомога одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.01.2017 по 31.03.2017».

18.05.2017 року ОСОБА_7 звернулася до Управління із заявою про призначення допомоги на шестимісячний термін. Крім того, позивачем подано заяву від 18.05.2017 року про перерахунок недоотриманих коштів за квітень, травень 2017 року в зв`язку з лікуванням сина, про що останньою долучено довідку КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 17.05.2017 року.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07.06.2017 року №149 під час перевірки факту проживання неповнолітнього сина із матір`ю: «У телефонній розмові гр. ОСОБА_1 повідомила, що наразі син ОСОБА_2 разом з бабусею ОСОБА_8 перебуває в Закарпатській області, Свалявський р-н, село Поляна, в санаторії «Сонячне Закарпаття» терміном на 21 день. Сама ж заявниця перебуває в м. Яремче на санітарному лікуванні. Зі слів гр. ОСОБА_1 , вона планує подовжувати перебування дитини в санаторії ще. Наразі скласти акт підтвердження фактичного проживання матері з дитиною не було можливості.».

Листом відповідача від 30.06.2017 року №10651-1514, адресованому Заступнику директора Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), висловлено прохання повторно розглянути особову справу ОСОБА_1 та надати роз`яснення щодо можливості призначення останній допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Листом Заступника директора Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.07.2017 року №051/9953-002 на лист №10651-1514 від 30.06.2017 року повідомлено, що «Розглянувши матеріали особової справи вбачається, що 18.05.2017 року заявниця звернулася за призначенням вказаної допомоги. Оскільки ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання, просимо вас долучити до матеріалів особової справи довідку про реєстрацію місця проживання заявниці. <…> Разом з тим, Департаментом 06.07.2017 року з заявницею в телефонній розмові з`ясовано, що її син з травня 2017 року та на даний час знаходиться на лікуванні у санаторії. Виходячи з конкретної ситуації, яка склалася, за умови документального підтвердження факту перебування на лікуванні дитини, можливо буде призначити допомогу на дітей одиноким матерям ОСОБА_1 ».

08.12.2017 року ОСОБА_7 звернулася до Управління із заявою про призначення допомоги на шестимісячний термін та із заявою від 11.12.2017 року, в якій просить Управління здійснити виплати допомоги з квітня 2017 року.

Відповідно до листа Управління від 18.12.2017 року №10671/992/02-930 про перевірку фактичного місця проживання ОСОБА_1 , адресованому начальнику Управління праці і соціального захисту населення, повідомлено, що « 15.12.2017 року здійснено візит в сім`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Двері відчинив чоловік, представився ОСОБА_9 , назвати прізвище відмовився (перебував у нетверезому стані), впустити в квартиру відмовився. На запитання спеціалістів, чи мешкає за цією адресою заявниця разом із сином, ОСОБА_10 спочатку запитав: «А як треба, щоб було?», а потім повідомив, що вони тут не мешкають. Сусідка, котра мешкає в 63 квартирі, повідомила, що останні кілька років не бачила ОСОБА_11 разом із сином за цією адресою. Спеціалісти центру залишили запрошення у ОСОБА_12 для гр. ОСОБА_1 ».

На запит від 21.12.2017 року №106-51-16/6104 Загальноосвітнім навчальним закладом І-ІІІ ступенів «Середня загальноосвітня школа №242» Управлінню повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 4-В класі Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Середня загальноосвітня школа №242» Подільського району міста Києва та, зі слів матері, ОСОБА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 .

Листом від 19.01.2018 року №106-51-16/366 Управлінням повідомлено ОСОБА_1 про відмову у задоволенні заяви останньої від 08.12.2017 року, оскільки Управлінням не встановлено факту проживання ОСОБА_1 разом із дитиною за адресою : АДРЕСА_1 .

28.01.2019 року ОСОБА_7 звернулася до Управління із заявою про призначення допомоги на шестимісячний термін.

07.02.2019 року позивачем надано Пояснення Управлінню, в яких повідомлено, що останній місяць проживає із дитиною за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки за адресою АДРЕСА_1 йде ремонт. За кімнату за адресою: АДРЕСА_2 , як зазначено позивачем, сплачує батько ОСОБА_1 . Відношення до людей, які проживають за цією адресою не має. Також пояснила, що забула надати Управлінню адресу за якою тимчасово проживає.

Відповідно до Висновку оцінки потреб сім`ї, складеного посадовими особами Управління 12.02.2019 року, умови проживання за адресою: АДРЕСА_2 , є задовільними. Також, управлінням складено Акт оцінки потреб сім`ї від 12.02.2019 року.

Листом відповідача від 21.02.2019 року №10651-1470, адресованому Заступнику директора Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), повідомлено, що з документів особової справи ОСОБА_1 заявниця фактично проживає за адресою, за якою зареєстрований ОСОБА_3 , а у свідоцтві про народження дитини у графі «батько дитини» значиться ОСОБА_13 .

З огляду на встановлене, Управління просить надати роз`яснення щодо можливості призначення останній допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» у конкретному випадку.

Листом Заступника директора Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.03.2019 року №051/3579-002/1 на лист №10651-1470 від 21.02.2019 року повідомлено, що «Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї, складеного Подільським районним в місті Києві центром соціальних служб для сім`ї, дітей а молоді (далі - Центр) від 12.02.2019 року №106-51-16/1145, ОСОБА_1 разом із сином проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Наразі, відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_3 . В свідоцтві про народження дитини, 2008 р .н., в графі батько зазначений ОСОБА_14 . З вищезазначеного факту вбачається, що заявниця проживає за місцем реєстрації батька дитини в одному житловому приміщенні, що не дає права на призначення допомоги.».

Листом від 12.03.2019 року №106-51-16/208 Управлінням повідомлено ОСОБА_1 , про відмову у призначенні допомоги на дітей одиноким матерям з підстав, зазначених у листі від 06.03.2019 року №051/3579-002/1.

У квітні та у травні 2019 року заступником начальника відділу представництва Другого київського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги адвокатом Мохненком В. в інтересах ОСОБА_1 направлено адвокатські запити Управлінню щодо виплати державної допомоги на дітей одиноким матерям ОСОБА_1 .

Оскаржуваними позивачем листами Управління від 18.04.2019 року №106-51-15/3194 та від 29.05.2019 року №106-51-16/4141 повідомлено адвоката про причини відмови у виплаті державної допомоги з підстав, вказаних вище.

Вважаючи вказані листи - відповіді на адвокатські запити та дії відповідача щодо відмови у виплаті державної допомоги на дітей одиноким матерям у періоди з 01 квітня 2017 року по 01 червня 2019 ріку протиправними, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з преамбулою Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII «Про держану допомогу сім`ям з дітьми» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №2811) цей Закон відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 1 Закону №2811 громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 423 (із змінами і доповненнями) Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.02.2013 року № 175 затверджено Положення про Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відповідно до пунктами 1, 3 якого, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується голові Київської міської державної адміністрації, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - Міністерству соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики).

Департамент забезпечує виконання в місті Києві повноважень, встановлених законодавством України у сфері соціального захисту працюючого населення, у тому числі працівників, зайнятих на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці; соціальної підтримки та надання соціальних послуг особам похилого віку, інвалідам, сім`ям та особам, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, малозабезпеченим та іншим соціально вразливим верствам населення; захисту прав та реалізації соціальних гарантій, визначених законодавством України для окремих категорій населення, у тому числі ветеранів війни та праці, жертв політичних репресій та нацистських переслідувань, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пунктів 1.2.-1.3., 1.5. Положення про Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.04.2019 року №364, Управління підпорядковане голові Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, а також підзвітне Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Координацію та контроль за діяльністю Управління здійснює заступник голови Подільської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з розподілом обов`язків.

Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики (далі - Мінсоцполітики), наказами Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, а також положенням про Управління.

Управління здійснює призначення: державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, особам з iнвалiднiстю з дитинства, та дiтям з інвалідністю, особам, якi не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної допомоги дiтям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або мiсце проживання ix невідоме, щомісячної грошової допомоги особам, які проживають разом з особами з iнвалiднiстю I чи II групи внаслідок психічного розладу, компенсаційних виплат фізичним особам, які надають соціальні послуги, а також інших видів державної допомоги відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №2811 відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога на дітей одиноким матерям.

Щодо не виплати ОСОБА_1 допомоги на дітей одиноким матерям в період з 01.04.2017 року по 28.01.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Закону №2811 документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Розділ V-A Закону №2811 присвячено врегулюванню права на допомогу на дітей одиноким матерям.

Відповідно до частини першої статті 18-3 розділу V-A Закону №2811 допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (із змінами і доповненнями) (далі також - Порядок).

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 Порядку цей Порядок визначає умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»: допомога на дітей одиноким матерям (пункти 33-38 цього Порядку).

Згідно з пунктом 35 Порядку для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подаються такі документи: 1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документ про народження, виданий компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку; 3) копія свідоцтва про народження дитини; 4) довідка про реєстрацію місця проживання матері та дитини.

У разі неможливості одержати таку довідку допомога призначається на підставі висновку про початкову оцінку потреб дитини та сім`ї, наданого центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, із зазначенням факту проживання дитини з матір`ю.

Якщо дитина навчається за межами населеного пункту, в якому проживає мати, і не перебуває на повному державному утриманні, подається довідка про реєстрацію місця проживання матері та довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування (навчання) дитини.

Відповідно до абзацу 10 пункту 35 Порядку якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, виплата допомоги на дітей одиноким матерям продовжується з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами, на підставі довідки навчального закладу - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до пункту 36 Порядку допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно.

Допомога виплачується протягом шести календарних місяців.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення волі отримувача допомоги за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) зупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини.

У разі припинення дії обставин, передбачених абзацами четвертим - десятим і дванадцятим - чотирнадцятим цього пункту, виплата допомоги поновлюється за письмовою заявою отримувача допомоги до органу, який призначає допомогу, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинилася дія зазначених обставин.

Виплата допомоги припиняється або зупиняється на підставі поданих обґрунтованих пропозицій органу опіки та піклування за поданням центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді або уповноваженої особи, визначеної виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, до органу соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Вказані положення щодо підстав припинення та зупинення виплати допомоги на дитину одиноким матерям кореспондуються із положеннями статті 18-4 розділу V-A Закону №2811 та є вичерпними.

Під час розгляду справи по суті, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні з 2008 року.

Матеріали справи містять докази надання Управлінню позивачем необхідних документів, встановлених Порядком, для отримання допомоги на дітей одиноким матерям, а саме, позивачем подано відповідні заяви від 16.01.2017 року, 18.05.2017 року та від 08.12.2017 року про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просить призначити (перерахувати) допомогу, зокрема, на дітей одиноким матерям; Свідоцтво про народження ОСОБА_2 від 06.05.2008 року серії НОМЕР_7 ; Декларації про доходи і майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 16.01.2017 року, 18.05.2017 року та від 08.12.2017 року; Довідки Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Середня загальноосвітня школа №242» Подільського району м. Києва від 11.01.2017 року №05, від 06.12.2017 року №229, від 18.01.2018 року №21 про навчання ОСОБА_2 у Загальноосвітньому навчальному закладі І-ІІІ ступенів «Середня загальноосвітня школа №242»; Довідка відділу культури Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Дитяча музична школа №35 від 07.12.2017 року №62 про навчання ОСОБА_2 у Київській дитячій музичній школі ДМШ №35 по класу акордеона з вересня 2014 року по цей час; Довідку форми №3 Центру комунального сервісу від 13.01.2017 року №02/07/02-38 про те, що ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 ; Довідку КП «Центр обслуговування споживачів Подільського району» від 13.01.2017 року №02/07/02-41, яка видана ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в тому, що син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає за даною адресою без реєстрації; Довідку КП «Центр обслуговування споживачів Подільського району» від 13.01.2017 року №02/07/02-40, яка видана ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , на неї та її дітей, ОСОБА_2 , проводиться нарахування на послуги з утримання прибудинкової території та постачання холодної води та водовідведення з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року.

Суд зауважує, що вказані відомості містяться у особовій справі ОСОБА_1 та надані суду безпосередньо Управлінням на ухвалу суду про витребування доказів.

Водночас, як встановлено судом з матеріалів справи, Управлінням відмовлено у виплаті допомоги позивачу з підстав неможливості встановлення Управлінням факту спільного проживання ОСОБА_1 , матері, та ОСОБА_2 (неповнолітнього сина) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 48, абзацами 1, 4-6 49 Порядку органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги.

Підприємства, установи та організації несуть відповідальність за шкоду, заподіяну сім`ям з дітьми або державі внаслідок несвоєчасної видачі документів або видачі неправдивих даних, і відшкодовують її в установленому законом порядку.

Особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).

Органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право перевіряти матеріальне становище сімей з дітьми.

Органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до п`яти календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, органів Пенсійного фонду України інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми.

Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном.

Для підтвердження даних про отримання (неотримання) пенсії використовується інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, органи призначення та виплати допомоги мають право перевіряти у разі потреби обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги, у разі існування таких сумнівів, водночас, така перевірка не є обов`язковою.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні з 2008 року, допомогу на дитину одиноким матерям до 01.04.2017 року не припинялася, не зупинялася. З актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 2016 року, наданих відповідачем на ухвалу суду про витребування доказів, посадовими особами Управління здійснювалися перевірки за адресою: АДРЕСА_1 , та неодноразово встановлювалися факти спільного проживання ОСОБА_1 із неповнолітнім сином ОСОБА_2 за цією адресою.

З матеріалів справи судом встановлено відсутність підтвердження обґрунтованого сумніву Управління у спільному проживанні матері ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 .

Водночас, протягом 2017 - 2018 року посадовими особами відповідача здійснено перевірки факту спільного проживання матері та неповнолітньої дитини.

Дослідивши зміст актів Управління від 13.02.2017 року, 07.06.2017 року та від 15.12.2017 року встановлено, що посадовими особами вказано, що скласти акт оцінки матеріально-побутових умов проживання сім`ї гр. ОСОБА_1 , котра є одинокою матір`ю ОСОБА_2 , не було можливості, оскільки родина за адресою АДРЕСА_1 не проживає, про що дізналися зі свідчень сусідів; зазначено, що на телефонні дзвінки заявниця не відповідала.

Разом з тим, у відповідних актах відсутні докази наданих свідчень. Суду не повідомлено, із якими саме «сусідами» посадові особи Управління спілкувалися, оскільки такі відомості відсутні в актах. Відповідачем також не надано пояснень щодо викладених обставин проживання позивача із сином за адресою АДРЕСА_1 , встановлених в актах 2016 року.

Твердження у актах, що «на телефонні дзвінки заявниця не відповідала» спростовується матеріалами справи, а саме, свідченнями у позовній заяві та у відзиві Управління.

Крім того, судом взято до уваги, що відповідно до змісту листа Заступника директора Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо заяви ОСОБА_1 18.05.2017 року про призначення допомоги, роз`яснено, що допомогу може бути виплачено ОСОБА_1 за умови документального підтвердження факту перебування на лікуванні дитини.

Проте, ні Законом №2811, ні Порядком не передбачено надання заявником таких підтверджень.

Суд також звертає увагу на те, що 16.01.2017 року ОСОБА_7 звернулася до Управління із заявою про призначення допомоги на шестимісячний термін, до якої долучено довідку про місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 та довідку про проживання ОСОБА_2 за цією ж адресою.

Відповідно до Рішення відповідача про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 09.02.2017 року « ОСОБА_1 призначено відповідно до Закону України Допомога одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.01.2017 по 30.06.2017».

13.02.2017 року відповідачем здійснено перевірку фактичного місця проживання матері з дитиною та отримання допомоги одиноким матерям.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13.02.2017 року №86 під час перевірки факту проживання неповнолітнього сина із матір`ю: «При виході на місце за вищевказаною адресою, скласти акт оцінки матеріально-побутових умов проживання сім`ї гр. ОСОБА_1 , котра є одинокою матір`ю ОСОБА_2 , не було можливості - родина за даною адресою не проживає. Як повідомили сусіди, гр. ОСОБА_1 із своїм сином давно не бачили. На телефонні дзвінки заявниця не відповідала.».

Рішенням відповідача про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 05.04.2017 року щодо ОСОБА_1 «знятий з оплати з 01.04.2017 року. Призначити Допомога одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.01.2017 по 31.03.2017».

З аналізу норм Закону №2811 та Порядку судом встановлено, що допомога на дітей одиноким матерям призначається уповноваженим органом на шість місяців.

Водночас, із рішень відповідача від 09.02.2017 року та від 05.04.2017 року встановлено, що відповідачем спочатку призначено допомогу на шестимісячний термін, водночас, після спливу трьох місяців, припинено або зупинено таку виплату з підстав, як зазначено відповідачем, не встановлення факту спільного проживання матері та дитини.

Проте, суд зауважує, що не встановлення факту спільного проживання матері та дитини не є підставою, визначеною Законом №2811 та Порядком для зупинення чи припинення виплати допомоги, здебільшого, зупиняти чи припиняти таку виплату після її призначення на шестимісячний термін до його закінчення.

Беручи до уваги встановлене судом, та подання ОСОБА_1 своєчасно усіх необхідних та передбачених Законом №2811 та Порядком документів для призначення (перерахунку) допомоги на дітей одиноким матерям, суд дійшов висновку про протиправність не виплати цієї допомоги у період з 01.04.2017 року по 28.01.2019 року.

Щодо не виплати ОСОБА_1 допомоги на дитину одиноким матерям з 28.01.2019 року по 01.06.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 18-1 розділу V-A Закону №2811 право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. При реєстрації цією жінкою шлюбу з особою, від якої вона має дітей, допомога на дітей, народжених від цієї особи, не призначається.

Згідно зі статтею 18-2 розділу V-A Закону №2811 допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Відповідно до матеріалів справи, згідно з відомостями, що містяться у Свідоцтві про народження ОСОБА_2 від 06.05.2008 року серії НОМЕР_2 , батьком зареєстровано ОСОБА_6 .

28.01.2019 року ОСОБА_7 звернулася до Управління із заявою про призначення допомоги на шестимісячний термін, а 07.02.2019 року позивачем повідомлено Управління, що останній місяць проживає із дитиною за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки за адресою АДРЕСА_1 проводяться ремонтні роботи. За кімнату за адресою: АДРЕСА_2 , як зазначено позивачем, сплачує батько ОСОБА_1 . Відношення до людей, які проживають за цією адресою не має. Також пояснила, що забула надати Управлінню адресу, за якою тимчасово проживає.

Відповідно до Висновку оцінки потреб сім`ї, складеного посадовими особами Управління 12.02.2019 року, умови проживання за адресою: АДРЕСА_2 , є задовільними. Також, управління складено Акт оцінки потреб сім`ї від 12.02.2019 року.

Водночас, листом від 12.03.2019 року №106-51-16/208 Управлінням повідомлено ОСОБА_1 , про відмову у призначенні допомоги на дітей одиноким матерям з підстав, що відповідачем встановлено проживання ОСОБА_1 за адресою, за якою зареєстрований ОСОБА_3 .

Оскільки у свідоцтві про народження дитини у графі «батько дитини» значиться ОСОБА_13 , Управління дійшло висновку, що заявниця проживає за місцем реєстрації батька дитини в одному житловому приміщенні, що не дає права на призначення допомоги.

Водночас, на вимогу суду, доказів батьківства, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 є батьком дитини позивачки, не надано.

У заяві представника Управління С. Красноштана від 26.12.2019 року повідомлено про відсутність таких доказів у Управління.

Враховуючи викладене, у відповідача були відсутні підстави як вважати, що ОСОБА_3 є батьком дитини позивача, так і не здійснити виплати допомоги на дітей одиноким матерям по заяві ОСОБА_1 з 28.01.2019 року з цієї підстави.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині не виплати ОСОБА_1 допомоги на дитину одиноким матерям з 28.01.2019 року по 01.06.2019 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплати суму допомоги за спірний період у розмірі 29743,50 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Порядку допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої групи, незалежно від отриманих (неотриманих) доходів до сукупного доходу за кожен місяць враховується дохід на рівні двох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, чинного на відповідний місяць; для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку другої групи, - трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку третьої групи, - чотирьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Зазначена допомога призначається на кожну дитину.

Розмір допомоги перераховується з дня досягнення дитиною відповідного віку без звернення одержувача допомоги до органу соціального захисту населення.

Розмір допомоги може бути перерахований з місяця подання отримувачем допомоги заяви до закінчення строку її призначення.

Отже, з огляду на те, що розрахунок допомоги здійснюється на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан особи, які перебувають у віданні Управління, в той час, як довідки про майновий стан позивача за спірний період суду не надано, а розрахунок щодо виплати суми у розмірі 29 743,50 грн. здійснено позивачем самостійно на власний розсуд, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту прав позивача в цьому випадку є зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.04.2017 року по 01.06.2019 року відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751.

Щодо позовної вимоги про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації протиправними, а саме: інформаційну довідку Управління праці та соціального захисту населення від 18.04.2019 р. № 106-51-15/3194, та інформаційну довідку Управління праці та соціального захисту населення від 29.05.2019 року № 106-51-16/4141 і скасувати їх, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем оскаржуються зміст відповідей Управління від 18.04.2019 року №106-51-15/3194 та від 29.05.2019 року №106-51-16/4141 на адвокатські запити, в яких повідомлено підстави відмови Управління у виплаті допомоги ОСОБА_1 .

Водночас, у контексті заявленої позовної вимоги, зміст відповідей на адвокатські запити не є рішеннями суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в цих листах надано інформацію на адвокатський запит, яка не тягне настання для позивача жодних правових наслідків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги, оскільки відповідями на адвокатські запити Управлінням не порушено прав позивача на отримання допомоги.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи судом встановлено протиправність дій відповідача, які, через призму необґрунтованих рішень про відмову, полягають у не здійсненні виплати позивачу, як одинокій матері неповнолітнього сина, допомоги на дітей одинокім матерям відповідно до Закону №2811 та Порядку №1751.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно оцінивши докази, надані сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 9, 80, 145, 149, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо не виплати ОСОБА_1 допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.04.2017 року по 01.06.2019 року протиправними.

3. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.04.2017 року по 01.06.2019 року відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751.

4. В іншій частині відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 );

Відповідач: Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 31-Б).

Повний текст складено 31.01.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна