Справа № 700/816/19
Суддя: Бесараб Н. В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/816/19
Номер провадження 2-а/700/2/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

представника відповідача Лисенка Р.С.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Лисянка адміністративну справу №700/816/19 провадження №2-а/700/2/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області (3 рота 1 взвод) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Черкаській області (3 рота 1 взвод) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 31.07.2019 року він рухався на автомобілі КІА Sportage д.н. НОМЕР_1 по а/д Н-16 Золотоноша-Черкаси- Сміла Умань , в с. Благодатне на 12 км дороги його було зупинено працівником поліції, сержантом Лук`яненко Р.О. та повідомив, що відповідно до показників приладу TRUCAM швидкість автомобіля становила 81 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху на 32 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України. Вважає, що постанова серії НК № 352644 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки він керуючи автомобілем, рухався зі швидкістю 69 км/год, а відповідальність за дане правопорушення передбачена у вигляді попередження. Після чого він поїхав далі. 02.08.2019 року на його поштову адресу прийшов конверт з постановою. Зазначив, що невідповідність законодавству України винесеної постанови полягає у тому, що засоби фіксації порушень ПДР можуть розміщуватися на ділянках доріг, де встановлені дорожні знаки, що попереджають водія про здійснення фото і відео фіксації. Крім того, на автомобілі патрульної поліції не були увімкнені спецсигнали, а прилад TRUCAM, яким вимірювалася швидкість автомобіля є не сертифікованим та незаконним. Як вбачається з оскаржуваної постанови, правопорушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, що суперечить нормам закону.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що позивач порушив вимоги п. 12.9 б ПДР України, допустивши перевищення встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту с. Благодатне позначений дорожніми знаками 5.45; 5.46 на 32 км/год, рухаючись зі швидкістю 82 км/год., що було зафіксовано вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС 000340 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Даний прилад отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як сертифікація усунута з норм чинного законодавства. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/111923, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 25.09.2018 та чинного до 25.03.2019, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС 000340, є придатним до застосування. Крім того, зазначив, що поліцейський діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією і Законами України. Зокрема, фото та відеодокази порушення позивачем ПДР додані до матеріалів справи. А тому винесена постанова є правомірною та законною. Просить у задоволенні позову відмовити з підстав, що викладені у відзиві.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно до норм матеріального і процесуального права, вислухавши думку представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Згідно з п.1.1.Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремихвплів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії НК № 352644 від 31.07.2019 року, складеної поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області сержантом поліції Лук`яненко Р.О., 31.07.2019 року о 10 год. 32 хв. водій ОСОБА_1 , на а/д Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, 12 км, керуючи автомобілем КІА Sportage д.н. НОМЕР_1 в населеному пункті с. Благодатне, позначений дорожніми знаками 5.45; 5.46 рухався зі швидкістю 82 км/год, перевищив на 32 км/год., чим порушив п. 12.9 б ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM серійний номер ТС 000340. Скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення, в тому числі, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до п.12.9 (б) ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Загальне обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту». Дія цього обмеження скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Як встановлено судом та вбачається із відзиву на позовну заяву, причиною зупинки транспортного засобу було порушення позивачем Правил дорожнього руху України, а саме перевищення максимальної швидкості, зазначеної в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР України, населений пункт забудована територія, в`їзд на яку і виїзд з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вимірювання швидкості руху автомобіля здійснювалось відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20, який був зареєстрований у Державному реєстрі вимірювальної техніки за № У3197-12 та на даний час є виключеним із реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015, що є неправомірним, а результат такого вимірювання є неналежним доказом, а тому не може братись судом до уваги.

Однак стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437, і становить один рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також у зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення Правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13715 підтверджено придатність даного лазерного вимірювача швидкості до застосування.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що посилання позивача на застосування відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства, а тому не можуть братись судом до уваги.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, інспектор після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП. На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву долучено диск із відеофіксацією з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції та приладу TRUCAM.

Проте, згідно з переглянутим в судовому засіданні відеозаписом події не вбачається зафіксованого факту порушення водієм п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Зі змісту наданих суду відеоматеріалів, вбачаються лише дії патрульних та водія, після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач.

На підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено фотозображення автомобіля КІА з державним номерним знаком НОМЕР_1 (а.с.29) виконаного приладом TRUCAM.

Крім того, на цій паперовій копії викладена інформація англійською мовою без засвідченого перекладу, що унеможливлює її прочитання з урахуванням положень ст. 15 КАС.

Відповідно до цієї норми судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відтак, використання доказів, викладених іноземною мовою, суперечить зазначеному принципу і тому суд визнає цей доказ у справі недопустимим.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані відповідно до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Таким чином, суд критично оцінює, долучені до матеріалів справи докази, оскільки останні не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 31 липня 2019 року о 10 год. 32 хв. даних вимог ПДР. Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення закон визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за №1408/27853, затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Однак, відеозапис, який був оглянутий у судовому засіданні, не містить у собі доказів того, що поліцейський здійснив розгляд справи у відповідності із законом. Зокрема, ним було лише оголошено, яка справа розглядається і права особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Всупереч нормам закону поліцейський не встановив всіх обставин, передбачених ст.ст.279,280 КУпАП, не досліджуючи доказів відразу перейшов до складання постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Згідно зі ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто які є недопустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України, так як відсутні докази вчинення вказаного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, належними та допустимими доказами доведено не було, а усі сумніви щодо доведеності вини особи підлягають тлумаченню на її користь, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП позивач є звільненим від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 247 ч.1 п.1, 288 КУпАП, керуючись ст.ст. 243-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області (3 рота 1 взвод) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії НК №352644 від 31.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Лисянський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текс рішення складений 04.02.2020 року.

Суддя - Н. В. Бесараб