Справа № 160/9608/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2019 року Справа № 160/9608/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Інженерні Світлотехнічні технології до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, -
ТОВ Інженерні Світлотехнічні технології звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду зі позовною заявою до Київської митниці ДФС, в якій просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів:
В обґрунтування позивач зазначив, що на підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем надано митному органу повні пакети документів, передбачені статтею 53 МК України, що в свою чергу містить достовірні відомості про визначення митної вартості, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Факт подання декларантом документів підтверджується відповідними скріншотами у вигляді роздруківок отриманого пристроєм зображення змісту екрану, що відображає в точності те, що користувач баче на екрані монітору (візуального пристрою виведення інформації, якими засвідчений перелік документів, поданих декларантом по системі електронного декларування MD-Declaration протягом законодавчо встановлених термінів і без їх порушення. При цьому, зміст зазначених скріншотів відображає відомості про перелік (назву), дату та час, в тому числі і досилки документів, наданих позивачем. Отже, позивач вважає, що подані ним документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем в свою чергу не надано належного обгрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару. За таких обставин, вимоги відповідача про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірним, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі - необґрунтованим. Відтак, спірні рішення по коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, підлягають скасуванню.
04.11.2019 року до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Київської митниці ДФС надійшов відзив на позовну заяву, у якому митний орган заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає зокрема, що за результатами розгляду поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, виявлені розбіжності, а також відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 прийнято до свого провадження справу №160/9608/19 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 19.07.2018 року між ТОВ Інженерні Світлотехнічні технології (далі - Покупець) та іноземною компанією SMART GRACE INDUSTRIAL LIMITED (Flat В, 18/F, Success Commercial Building, 245-251 Hennessy road, Wanchai, Hong Kong (далі - Постачальник) укладено зовнішньоекономічний Договір поставки №401.
За умовами даного Договору поставки:
- п.2.1 - Покупець замовляє, а Постачальник постачає товар на умовах цього Договору. S п.2.2 - Назва товару, кількість і ціна зазначаються у рахунках на кожну партію товару відповідно.
- п.3.1 - Загальна сума Договору складається з суми усіх рахунків за цим Договором.
- п.3.3 - Валютами платежу за цим Договором є долар США і/або Євро.
- п.3.5 - Товар, який придбано Покупцем згідно з Договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору.
- п.3.6 - Оплата товару Покупцем за Договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.
- п.3.7 - В ціну товару включені вартість тари та упаковки.
- п.4.1 - Поставка товару має здійснюватися партіями, які узгоджуються Покупцем на умовах DAP-Дніпро (Incoterms 2010).
- п.4.2 - Умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у рахунках -фактурах на відповідну партію товару.
- п.4.3 - Вантажовідправником за дійсним договором може виступати третя сторона.
Укладаючи даний Договір поставки, Сторони передбачили можливість визначення умов поставки за згодою Сторін в інвойсах на кожну партію товару відповідно. І, виконуючи умови зовнішньоекономічного Договору поставки, змістом документів, поданих разом з електронними митними деклараціями, підтвердили свою згоду на поставку Товару на умовах РАР-Дніпро.
Слід зазначити, що під час декларування вищевказаного товару, керуючись статтями 57, 58 МКУ, відповідно до ЕМД вартість товару визначена декларантом (позивачем) за основним методом - а саме, за ціною, що передбачена Договором поставки.
На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з кожною із зазначених нижче митних декларацій Товариство надало митному органу всі наявні документи, передбачені ст.53 Митного кодексу України, що перелічені у графі 44 кожної з ЕМД і посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та обґрунтування, в тому числі:
декларація митної вартості за №321, номер якої наведено у гр.7 ЕМД,
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-1752/1 від 30.07.2019р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість - зокрема, пропозиція COMMERCIAL OFFER б/н від 18.07.2019 (код документу 3022),
договір поставки №401 від 19.07.2018 (код документу 4100),
інші некласифіковані документи (код документу 9000), зокрема: лист від 30.07.2019 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
- по ЕМД №UA100030/2019/408498 від 03.09.2019 (відповідно до рішення Київської міської митниці ДФС № UA100000/2019/100115/2 від 03.09.2019 року):
декларація митної вартості за №757, номер якої наведено у гр.7 ЕМД,
автотранспортна накладна INTERNATIONAL BILL OF LADING №0606 від 29.08.2019 (код документу 0730),
банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення в іноземній валюті №89 від 15.05.2019 (код документу 3001),
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-2001 від 03.09.2019р. Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016),
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість - зокрема, пропозиція Commercial offer №W/N від 26.08.2019 (код документу 3022),
договір поставки №401 від 19.07.2018 (код документу 4100),
інші некласифіковані документи (код документу 9000), зокрема: лист від 03.09.2019 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Тобто, на підтвердження заявленої митної вартості товарів Товариством надано Митниці повні пакети документів, передбачені статтею 53 МК України, що в свою чергу містить достовірні відомості про визначення митної вартості, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як убачається із матеріалів справи, факт подання декларантом перелічених вище документів підтверджується відповідними скріншотами у вигляді роздруківок отриманого пристроєм зображення змісту екрану, що відображає в точності те, що користувач баче на екрані монітору (візуального пристрою виведення інформації, якими засвідчений перелік документів, поданих декларантом по системі електронного декларування MD-Declaration протягом законодавчо встановлених термінів і без їх порушення. При цьому, зміст зазначених скріншотів відображає відомості про перелік (назву), дату та час, в тому числі і «досилки» документів, наданих позивачем.
Слід зазначити, що дані, наведені у перелічених документах, не суперечать кожному з перелічених вище висновків Дніпропетровської Торгово-промислової палати України, відповідно до яких дійсна ринкова вартість отриманого товару може дорівнювати контрактній і вказана на умовах поставки DАР-Дніпро.
Попри це, на етапі перевірки митної декларації митний орган повідомив Товариство про відмову у митному оформленні (випуску) товарів в зв`язку із винесенням рішень про коригування митної вартості відповідно до положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України, а також про виникнення необхідності надання додаткових документів за з метою підтвердження митної вартості товару. Оскільки, нібито було «встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари», а саме:
- у рішенні№UA100000/2019/000240/2 від 30.07.2019:
3) відповідно до пункту 3.7 контракту в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до пункту 4.1 контракту товар поставляється на умовах DAP-Дніпро (умови поставки DAP означають, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення та покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення) - до ціни товару не включено відповідно до умов поставки DAP витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення;
4) відповідно до пункту 5.1 контракту від 19.07.2018 №401 товар повинен мати належне маркування, тоді як пунктом 3.7 контракту від 19.07.2018 №401 передбачено, що в ціну товару включені вартість тари та упаковки - відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні;
5) декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення 100% попередньої оплати за товар;
6) декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки DAP витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням товару в місце призначення, та вартості маркування.
- у рішенніMUA100000/2019/100115/2 від 03.09.2019:
2) відповідно до пункту 3.7 контракту в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до пункту 4.1 контракту товар поставляється на умовах DAP-Дніпро (умови поставки DAP означають, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення та покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення) - до ціни товару не включено відповідно до умов поставки DAP витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення;
3) відповідно до пункту 5.1 контракту від 19.07.2018 №401 товар повинен мати належне маркування, тоді як пунктом 3.7 контракту від 19.07.2018 №401 передбачено, що в ціну товару включені вартість тари та упаковки - відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні;
4) декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки DAP витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням товару в місце призначення, та вартості маркування.
У складі документів, які необхідно додатково надати, відповідач з посиланням на ст.53 Митного кодексу України, перелічив наступні документи: «1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)виписку з бухгалтерської документації; 4)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6)копію митної декларації країни відправлення; 7)висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.».
При цьому, незважаючи на перелік документів, поданих позивачем разом з наведеними вище ЕМД, змістом винесених рішень про коригування митної вартості відповідач вказав на те, що: «Декларантом надіслано повідомлення про відмову у подачі додаткових документів. Декларантом не виконано вимоги щодо надання документів, зазначених у частинах 2 та 3 статті 53 МКУ. Декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки DAP витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням товару в місце призначення, та вартості маркування. Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення 100% попередньої оплати за товар.».
У зв`язку з цим, відповідно до частини 3 статті 54 МКУ, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідачем було прийняті письмові рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МКУ, змістом яких повідомлено про наступне: «митна вартість товару визначена відповідно до статті 64 МКУ із застосуванням методу визначення митної вартості №2г (резервний метод).
До того ж, всупереч приписам Митного кодексу України, попередні методи відповідачем не застосовані.
З матеріалів справи убачається, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару:
рішення №UA100000/2019/000240/2: митна декларація від 05.03.2019 №UA 100010/2019/322148 (товар №1), митна декларація від 08.05.2019 №UA100110/2019/133177 (товар №2), митна декларація від 16.01.2019 № UA100210/2019/84876 (товар №3), митна декларація від 13.04.2019 № UA500020/2019/4121 (товар №4), митна декларація від 09.07.2019 №UA100010/2019/340203 (товар№5), митна декларація від 10.07.2019№ UA 500090/2019/9881 (товар№7);

рішення №UA100000/2019/100115/2: митна декларація від 21.08.2019 № UA 500010/2019/22916 (товар №1), митна декларація від 11.07.2019 №11А500040/2019/7127 (товар №2), митна декларація від 08.05.2019 № UA100110/2019/133177 (товар №3), митна декларація від 09.04.2019 № UA100030/2019/400822 (товар №4), митна декларація від 26.04.2019 № UA500060/2019/12373 (товар №5).

Не погоджуючись із спірними з рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.1 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

За приписами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З наведеного вбачається, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Судом установлено, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажних митних декларацій на підтвердження митної вартості товарів, на які посилається відповідач у своєму рішенні про коригування заявленої митної вартості, не відповідають дійсності. Так, оскільки, у інвойсах є посилання на зовнішньоекономічний Договір поставки, змістом якого і визначені положення щодо розрахунків за товар (п.3.5, п.3.6 зовнішньоекономічного Договору поставки №401 від 19.07.2018).

Відповідно до змісту п.3.5 Договору: «товар, який придбано Покупцем згідно з Договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору»).

Додатково до вище наведеного суд звертає увагу на те, що рахунок-фактура (комерційний інвойс) складає особа, на користь якої має здійснюватися платіж. Законодавством України не передбачено затвердженої форми рахунку-фактури чи рахунку-проформи та вимог щодо їх заповнення.

Водночас, відповідно до Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №6 (Женева, вересень 1983р.) встановлено формуляр-зразок уніфікованого комерційного рахунку для використання у міжнародній торгівлі (ЕСЕ/ТКАБЕ/148), який узгоджується з формуляром-зразком ООН (п.8 розділ II Рекомендації №6).

Отже, суд вважає, що зміст поданого декларантом комерційного інвойсу відповідає вимогам наведеної вище Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №6 (Женева, вересень 1983р.).

З цього вбачається, що всі подані декларантом документи не містять жодної обставини (розбіжності), за допомогою яких відповідач намагається спростувати достовірність числових значень складових митної вартості придбаних позивачем товарів та їх ціни.

Також суд зазначає, що зміст винесених митним органом рішень про коригування митної вартості відповідача не містить обґрунтування того, що встановлені ним розбіжності (недоліки) в інвойсах та Договорі поставки (щодо умов оплати) будь-яким чином впливають на митну вартість товару. А також відповідача не зазначив і про те, які саме обставини мали б підтвердити документи, які він запропонував позивачу надати додатково, так як умови

Щодо включення до ціни товару витрат й ризиків на транспортування товару та подання цих відомостей митному органу суд зазначає наступне.

Висновок відповідача про те, що декларантом до ціни товару не включено на умовах поставки DAP витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, суперечить самим принципам Incoterms 2010, які чітко регламентують момент передачі прав на товар і усі пов`язані з цим ризики, та визначають, зокрема: хто і за чий рахунок забезпечується транспортування товарів територіями країн продавця, покупця, транзитних країн, морськими та повітряними шляхами; обов`язки сторін щодо страхування вантажів і оформлення комерційних документів; місце і час переходу від продавця до покупця ризиків втрати чи пошкодження товарів. Отже, роль Інкотермс у ціноутворенні полягає саме в тому, що ця система встановлює варіанти розподілу фінансових обов`язків продавця та покупця щодо покриття різних видів витрат на постачання товарів, а відтак формує різні види міжнародних цін, які називають інвойсними (англ. Invoice - накладна, фактура). Інвойсні ціни вказуються в рахунках-фактурах.

Слід зазначити, що на сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі. Інкотермс містить міжнародні терміни, які згруповані в чотири категорії за принципом послідовного збільшення обов`язків продавця від мінімального до максимального обсягу і відповідного збільшення його витрат на переміщення товару, що враховується в контрактній ціні товару. І що менший обсяг витрат бере на себе продавець, то менш структурно повною вважається ціна, та навпаки.

Згідно за правилами Інкотермс-2010 за умовами поставки DAP-Дніпро (Поставка в місці призначення), визначених Сторонами і в зовнішньоекономічному Договорі поставки, і Інвойсі, саме Продавець несе всі витрати по доставці товару та приймає на себе всі ризики до моменту доставки товару в країну призначення.

Зокрема, термін DAP-Дніпро визначає, що готовий до розвантаження товар передається Покупцю на прибувшому транспортному засобі в погодженому місці призначення, тобто у м.Дніпро. При цьому, саме Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару у погоджений пункт призначення (визначене місце). І саме Продавець зобов`язаний сплатити витрати, пов`язані з доставкою товару до погодженого Сторонами пункту призначення. При цьому, Продавець не має виконувати митні формальності для ввезення, в том числі, по сплаті імпортного мита.

Отже, наведене свідчить про те, що укладаючи даний зовнішньоекономічний Договір поставки, Сторони погодили всі його істотні умови, до складу яких належить в тому числі і ціна товару, що була погоджена ними з урахуванням наведених вище умов поставки (зокрема, DAP-Дніпро). При цьому Сторони виходили з того, що продажна ціна вже включає в себе вартість товару і витрати, пов`язані з доставкою до погодженого ними пункту призначення. Саме тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Відтак, додаткові витрати на транспортування товару позивач не поніс.

Слід відмітити, що окреме додаткове винесення у Договорі інформації про включення у ціну товару вартості тари та упаковки (п.3.7 Договору поставки) здійснене тільки з тих підстав, що питання їх врахування у ціні товару не регулюється використаними Сторонами умовами поставки DAP-Дніпро (Incoterms 2010), але було погоджене ними при укладанні даного Договору.

Так, відповідно до змісту гр.20 Декларації митної вартості (скорочено - ДМВ) до МД (номер якої наведено у гр.7 ЕМД), яку Позивач також подавав разом в ЕМД, «витрати на транспортування до місця доставки по товарам дорівнюють 0,00 грн.».

При цьому, згідно з Правилами заповнення декларації митної вартості (ДМВ), затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012р. за №984/21296, у гр.20 підлягають відображенню витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, тільки якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа З ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(a) ДМВ).

Отже, відсутність даних у гр.20 додатково свідчить про те, що відповідні витрати були враховані Постачальником у ціні товару.

Додатково до викладеного необхідно вказати про те, що виходячи з умов зовнішньоекономічного договору Постачальник не вимагав у Покупця обов`язку відшкодування витрат по застосованим Сторонами умовам поставки (зокрема, витрат на транспортування, тощо). Отже, відсутність такої вимоги свідчить про те, що відповідні витрати були враховані Постачальником у ціні товару.

Щодо включення вартості маркування у ціну товару суд звертає увагу на наступне.

Так, висновок Митниці про те, що «відсутні відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару» не відповідає дійсності з огляду на наступне.

В свою чергу, за змістом частини 5 статті 382 Господарського кодексу України «права та обов`язки сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) визначаються правом місця його укладення, якщо сторони не погодили інше. Порядок визначення права, яке має застосовуватися до договору (контракту) у разі недосягнення згоди сторін стосовно вказаного порядку, встановлюється законом про зовнішньоекономічну діяльність».

Сторони при укладенні зовнішньоекономічного Договору (українські суб`єкти господарювання й іноземні суб`єкти господарської діяльності) мають керуватися Положенням про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженим наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.01 №201, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.09.2001р. за №833/6024 (далі по тексту Положення 201), яке містить перелік основних та додаткових умов зовнішньоекономічного договору.

За змістом пункту 1.9 зазначеного Положення №201 до основних умов віднесена в тому числі інформація щодо упаковки та маркування тощо.

Отже, відповідно до статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», з урахуванням вимог пункту 1.9 Положення №201, зміст, що викладений у пункті 5.1 зовнішньоекономічного Договору поставки, містить саме ті умови, які визначені основними і повинні бути передбачені в зовнішньоекономічному договорі (контракті-), зокрема -відомості про нанесене відповідне маркування.

Приймаючи до уваги місце укладання даного Договору поставки, слід зазначити, що жоден з діючих законодавчих чи нормативних документів не зобов`язує Сторони перелічувати у зовнішньоекономічному Договорі поставки, з яких саме елементів витрат Постачальник склав (обчислив, визначив) ціну, за якою він постачає Покупцю товар. Погоджена Сторонами у Договорі ціна є договірною.

За змістом пункту 2.2 даного Договору «назва товару, кількість і ціна зазначаються у рахунках на кожну партію товару відповідно». При цьому, відповідно до змісту пункту 3.1 Договору «загальна сума Договору складається з суми усіх рахунків за цим Договором».

Отже, саме з цих підстав позивач і повідомив митний орган письмово про те, що він не має можливості надати витребувані відповідачем додаткові документи.

Також суд зазначає, що для визначення повноти інформації про митну вартість та її складові позивач подав всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Відповідач не спростовує склад документів, поданих позивачем з дотриманням термінів, передбачених в т. ч. і ч. 3 ст.53 МКУ для подання як основних, так і додаткових документів (в т.ч. на письмову вимогу митного органу), засвідчивши це змістом оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, а також змістом графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України.

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У даному випадку, позивачем надано усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. І у поданих позивачем документах для підтвердження митної вартості товарів відсутні будь-які розбіжності, ознаки підробки або відомості, які б не підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.

Таким чином, позивачем надано відповідачу достовірні відомості про визначення митної вартості, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Щодо того, чи можуть свідчити суми, вказані у платіжних дорученнях, безпосередньо про величину митної вартості відповідного оцінюваного товару, суд зазначає, що через відсутність у митному законодавстві правил доказування щодо відповідних відносин за аналогією можуть застосовуватися правила адміністративного судочинства. Достовірність доказу означає зв`язок між ним та обставиною, що доказується. Проте, платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, але не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто, прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає. Не означає, що платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Таким чином, коли сума коштів, зазначена у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, не відповідає ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до вантажної митної декларації, не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а відтак для сумнівів у правильності визначенні митної вартості.

Крім посилання відповідача на те, що декларантом до митного оформлення не подано відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення 100% попередньої оплати за товар, є безпідставним, у зв`язку з тим, що відповідно до п.3.5 Договору поставки - Товар, який придбано Покупцем згідно з Договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору. В інвойсі від 18.07.2019 №-26-27-28 зазначені умови оплати за товари «100% prepayment)) (100% попередня оплата) помилково. Це також підтверджено листом іноземної компанії SMART GRACE INDUSTRIAL LIMITED від 05.08.2019.

У складі документів, які необхідно додатково надати, відповідач, з посиланням на статтю 53 Митного кодексу України, перелічив наступні документи: «1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.».

Як було установлено судом під час розгляду справи, позивач повідомив відповідача письмово про те, що він не має можливості надати витребувані відповідачем додаткові документи, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. Оскільки, виходячи ж з положень зовнішньоекономічного Договору поставки та умов поставки, погоджених Сторонами в інвойсі, позивач не потребував укладання і фактично не укладав будь-яких додаткових угод з третіми особами, які б були пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. До того ж, за змістом зовнішньоекономічного Договору поставки Сторони не обмежували одна одну будь-якими вимогами щодо походження товару;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом). Оскільки, виходячи з положень зовнішньоекономічного Договору поставки та умов поставки, погоджених Сторонами в інвойсі, позивач не потребував здійснення і фактично не здійснював жодного платежу третім особам на користь Постачальника;

- виписку з бухгалтерської документації». Оскільки, незрозуміло, що відповідач мав на увазі під витребуваною випискою: чи відомості про розрахунки з іноземним постачальником, який є Постачальником за даним зовнішньоекономічним Договором поставки, чи відомості про залишки на банківських рахунках позивача, чи взагалі будь-яку іншу інформацію;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів». Оскільки, незрозуміло, який саме договір відповідач мав на увазі, якщо за умовами погодженого Сторонами зовнішньоекономічного Договору поставки позивач придбавав не право користування торговим знаком (торговою маркою), а чітко визначений товар з певними якісними та вартісними характеристиками.

Саме з цих підстав позивач не потребував, не укладав і не отримував жодного ліцензійного чи авторського договору Покупця, не вимагав і не отримував каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) безпосереднього Виробника товарів.

Слід прийняти до уваги, що відсутність витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У зв`язку з цим, неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, з наведених підстав винесене відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам п.2 та п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Таким чином суд вважає, що подані ним документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

За таких обставин, вимоги відповідача про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є безпідставним, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі - необґрунтованим.

Відтак, спірні рішення по коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, підлягають скасуванню.

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок доведення належними доказами фактів того, що ввезений позивачем товар є арматурою чи катанкою та на нього розповсюджуються антидемпінгові заходи.

Проте, представником відповідача у ході судового розгляду справи не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав щодо правомірності прийняття оспорюваних рішень з урахуванням аналізу наданих документів та обставин встановлених судом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 10 497,85 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №1060 від 25.09.2019 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 10 497,85 грн. підлягає стягненню з Київської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Інженерні Світлотехнічні технології до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/000240/2 від 30.07.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA 100030/2019/00354.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/100115/2 від 03.09.2019 року з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00406.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Інженерні Світлотехнічні технології () за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС () документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 10 497,85 грн. (десять тисяч чотириста дев`яносто сім гривень вісімдесят п`ять копійок), сплачені згідно платіжного доручення №1060 від 25.09.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник