Справа № 620/3603/19
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року Чернігів Справа № 620/3603/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

за участю секретаря Андрушко І.М.,

представника позивача Байдали В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому з урахування уточнень просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області № 2035 від 07.11.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора-чергового Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області № 352 о/с від 07.11.2019 в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП, 07.11.2019;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 397 о/с від 19.12.2019 в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП, 09.11.2019;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 з 10.11.2019 на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області;

- стягнути середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.11.2019 і до прийняття судом рішення по справі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому із позовними вимогами не погодився, зазначивши, що 30.01.2017 року наказом відповідача за №173 було призначено службове розслідування, згідно якого встановлено, що в приміщенні КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» черговим лікарем було проведено медичний огляд позивача та встановлено, що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Таким чином, працівниками патрульної поліції за порушення вимог п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача. Так, скоєння позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) підтверджується адміністративним протоколом серії БД №417154 від 02.11.2019 та поясненнями працівників патрульної поліції та свідків. Позивач про факт складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про адміністративне правопорушення керівництву відповідача не довів. Отже, зазначена подія, яка проявилася у грубому порушенні транспортної дисципліни стала наслідком недотримання позивачем вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Виходячи з вище викладеного відповідач наголошував, що оспорювані накази прийняті відповідно до чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача з належно оформленим документом на підтвердження повноважень в судове засідання не з`явився.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , з 18.01.2000 до 06.11.2015 проходив службу в ОВС, був звільнений у запас Збройних сил через скорочення штатів.

З березня 2017 року позивач перебував на службі в Національній поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 352 о/с від 07.11.2019 відповідно до п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції 07.11.2019. Підстава звільнення: наказ ГУНП від 07.11.2019 №2035, висновок службового розслідування ГУНП від 07.11.2019 (а.с.10, 11, 14-16).

Так, за результатами службового розслідування складено висновок від 07.11.2019, відповідно до якого зазначено, що 02.11.2019 о 21:07 год. на лінію «102» надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_2 про те, що біля будинку № 14 по вул АДРЕСА_1 , водій автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, ЄО Чернігівського ВП ГУНП області № 57498. Виїздом на місце наряду патрульної поліції «Вікінг 105» у дворі будинку № 8-А по вул. Єськова виявлено скупчення людей, які конфліктували з водієм автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 . Під час з`ясування обставин події цивільні особи, які приймали участь у конфлікті, знаходились поруч та виявились пасажирами автомобіля таксі, повідомили, що майор поліції ОСОБА_1 керував зазначеним вище автомобілем.

За результатами медичного освідування на стан сп`яніння в КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (1,15 ‰) (а.с.40).

Так, на підставі зазначеного висновку 02.11.2019 о 23:20 год. працівниками патрульної поліції за порушення вимог п.2.9 "а" Правил дорожнього руху України у присутності двох свідків відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.39).

На підставі Висновку від 07.11.2019 за результатами службового розслідування відносно позивача, відповідачем прийнято наказ № 352 о/с від 07.11.2019 про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП, 07.11.2019.

У зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному з 04.11.2019 по 08.11.2019 відповідачем прийнято наказ № 397 о/с від 19.12.2019 в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП, 09.11.2019 (а.с.64).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» (далі Закон).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

В силу частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно пункту 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» № 901 від 23.12.2015 до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Так, статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України № 3460 від 22.02.2006 (далі Дисциплінарний статут), передбачено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

В силу статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, ці особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи і адміністративний арешт. Інші, крім зазначених у частині першій цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Відповідно до частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині керування 02.11.2019 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, щодо позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 02.11.2019 серії ЕАК № 1700660.

Таким чином, хоч постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.12.2019 у справі №750/13299/19 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з відсутністю складу правопорушення (а.с.99), водночас в межах розгляду цієї справи не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а повинна надаватись правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 04.11.2019 на підставі рапорту начальника УКЗ ГУНП, в Чернігівській області майора поліції Папченка І.О. від 04.11.2019 за фактом події, що мала місце 02.11.2019 за участю старшого інспектора-чергового СРПП № 1 Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській майора поліції Грека Романа Миколайовича, начальником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Альохіним Е.В. видано наказ № 1794 про призначення службового розслідування (а.с.34).

На місці події ОСОБА_3 від позивача були відібрані письмові пояснення від 02.11.2019, відповідно до яких він заперечував факт перебування за кермом автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , та зазначив, що їхав з друзями в зазначеному автомобілі, де він сидів позаду на пасажирському сидінні. Про факт перебування у стані алкогольного сп`яніння в своїх поясненнях не заперечував (а.с.54).

Також, в ході службового розслідування, письмові пояснення були надані працівниками патрульної поліції Круголь С.О., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що зі слів учасників події за кермом автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_1 (а.с.51, 52, 57).

В своїх поясненнях ОСОБА_5 зазначила, що 02.11.2019 близько 21:00 год. вона їхала в таксі 5333 по вул. Єськова, 8-а, на прибудинковій території їм на зустріч виїхав автомобіль «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , який не міг проїхати. Водій таксі здав назад, однак зустрічний автомобіль не міг проїхати. Тоді водій автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , вийшов і почав конфлікт, лаявся, мав ознаки сп`яніння, вчиняв бійку, на зауваження не реагував, після чого було викликано «102» (а.с.53).

З пояснень ОСОБА_6 вбачається, що 02.11.2019 близько 21:00 год. він, керуючи автомобілем таксі 5333, по вул. Єськова, 8-а, на прибудинковій території йому на зустріч виїхав автомобіль «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 . Через вузький проїзд він здав назад, надаючи перевагу в русі зустрічному автомобілю, однак останній все одно не міг проїхати. Водій, вийшовши з автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , почав конфліктувати, погрожував, почав вчиняти бійку, мав характерні ознаки сп`яніння, хитався, поводився агресивно. Пасажир, який був з ним в автомобілі, також був у п`яному вигляді, мав запах алкоголю (а.с.56).

Згідно Висновку від 07.11.2019 за результатами службового розслідування відносно позивача зазначено, що за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 18, ст. 64 Закону України "Про національну поліцію", ст. 1, ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, Присяги працівника поліції, ст. 16 Закону України «Про автомобільний рух», вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а саме: невиконання та ігнорування 02.11.2019 вимог керівництва щодо дотримання транспортної дисципліни, старший інспектор - черговий сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області майор поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. (а.с.45-49).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 повідомив, що з рапортом за фактом події до керівництва не звертався. За фактом події складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності (ч.1 ст. 130 КУпАП). Поліцейські попереджені про звільнення при наявності протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 був учасником події з цивільними особами. Факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 буз встановлений висновком лікаря. Акт непокори не складався. 02.11.2019 ОСОБА_1 на службі не перебував.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні, не лаявся. Негативна лексика була від сторонньої особи.

Свідок ОСОБА_9 по факту події 02.11.2019 зазначив, що приїхавши на місце події бійки не було. Автомобілі стояли один навпроти одного. ОСОБА_1 погодився пройти освідчення у нарколога на факт алкогольного сп`яніння. Оскільки обидва водія були в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 викликав друга для доставки автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , до місця стоянки. Також складено протокол про відсутність водійського посвідчення та страхового полісу. Після другого попередження ОСОБА_1 опору не чинив. Протокол за непокору не складався.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що відбулася штовханина між водіями таксі та автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 запропоновано пройти Драгер, проте він відмовився та забажав пройти в лікарні.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що за результатами службового розслідування, яке призначене за фактом події з ОСОБА_1 та на підставі рапорту, складений висновок. Відносно ОСОБА_1 складено два протоколи. Про розгляд протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності (ч.1 ст. 130 КУпАП) ОСОБА_1 в Деснянському районному суді м. Чернігова відомо не було. Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності (ч.1 ст. 130 КУпАП) це не єдина підстава службового розслідування. Під час службового розслідування ОСОБА_1 опитував ОСОБА_7 голова комісії службового розслідування. Мною був підготовлений бланк пояснень для відібрання їх у ОСОБА_1 та переданий ОСОБА_7 .

Також допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що виїхали за викликом щодо події керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. По приїзду на місце події свідки повідомили, що почався конфлікт між водієм таксі та водієм автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , щодо проїзду вуличкою. ОСОБА_1 штовхнув водія таксі та почалась сутичка. ОСОБА_9 та ОСОБА_3 знаходились в службовому автомобілі. Свідки, які були присутні на місці події зазначили, що за кермом автомобіля «Фольксваген Шаран», д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 , який був в стані алкогольного сп`яніння, а інша особа пасажиром. З ОСОБА_1 особисто не спілкувалась, оскільки опитувала інших осіб.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, в ході службового розслідування позивач не опитувався взагалі, а його пояснення, що знаходяться в матеріалах справи, надані та датовані 11.11.2019, тобто вже після проведення службового розслідування та звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Суд звертає увагу, що з копії пояснення ОСОБА_1 , наданої відповідачем на адвокатський запит, чітко зрозуміло дату надання пояснення позивачем, а саме 11.11.2019, Проте, з копії, наданої відповідачем до суду, дата отримання відповідачем пояснень ОСОБА_1 відсутня взагалі, що свідчить про не достовірність інформації, викладеної у відзиві та у матеріалах, наданих відповідачем до суду.

Крім того, відповідно до довідки № 60 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу, видану КЗ «Ріпкинська ЦРЛ», з 04.11.2019 по 08.11.2019 позивач у вказаному закладі перебував на стаціонарному лікуванні. Незважаючи на це, в період з 04.11.2019 по 07.11.2019 відповідачем було призначене, проведене та завершене службове розслідування з виданням наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Крім того, в судовому засіданні переглянутий відеозапис, зроблений поліцейськими у ході документування правопорушень відносно ОСОБА_1 02.11.2019, зроблений за допомогою портативних відео реєстраторів СВ №00098 та СВ 00009, з яких встановити факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля «Фольксваген Шаран» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння не можливо, оскільки відеозапис розпочався з моменту перебування всіх осіб поза межами автомобілів.

Таким чином, висновок службового розслідування в частині встановлення факту перебування позивача за кермом в стані алкогольного сп`яніння суперечить показам свідків, які були надані під час розгляду даної справи, та під час розгляду Деснянським районним судом м. Чернігова справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підтвердили факт, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом в стані алкогольного сп`яніння, а про дану обставину вони дізнались зі слів водія таксі 5333 ОСОБА_6 та пасажирки ОСОБА_5 , які двічі викликались до суду для допиту в якості свідків, проте не з`явились.

Оцінюючи обґрунтованість оскаржуваних наказів, суд виходить із того, що відповідний висновок має прийматися на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Відповідне дисциплінарне провадження повинно бути здатним призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб. Отже, розслідування повинно бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.

Разом з тим, відповідачем не було наведено належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення службової дисципліни, які відображені у висновках службового розслідування, крім пояснень патрульних поліцейських, які, в свою чергу, є зацікавленими особами.

Також, відповідачем не обґрунтовано необхідність накладення на позивача такого дисциплінарного стягнення, як звільнення, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Посилання відповідача на той факт, що відносно позивача додатково 02.11.2019 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та його притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія та страхового полісу, не є співмірним з таким видом дисциплінарного стягнення, як звільнення.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не вжито заходів щодо об`єктивного та оперативного встановлення обставин, які б доводили вину позивача, оскільки саме проведення розслідування в частині, що стосується позивача, було поверховим та неповним.

За таких обставин, внаслідок не доведення відповідачем належними та допустимими доказами порушення позивачем службової дисципліни, що тягне за собою застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення, наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваних наказів.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ГУНУ в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 09.11.2019 по день прийняття рішення у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто виплата грошового забезпечення проводиться за весь час вимушеного прогулу, підстав для зменшення його розміру за певних обставин не передбачено.

Судом встановлено вище, що оскаржуваним наказом позивача звільнено зі служби в поліції 09.11.2019.

Отже, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.11.2019 по 28.01.2020 (день винесення судом рішення).

Як вбачається з пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

При цьому відповідач, при виконанні судового рішення, зобов`язаний утримати обов`язкові податки та інші платежі відповідно до вимог чинного законодавства України.

У свою чергу розмір середнього заробітку працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з підпунктом «б» пункту 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Зі змісту Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, випливає, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як випливає з довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Чернігівській області від 20.11.2019 №1651/124/21/01-2019 розмір грошового забезпечення колишнього старшого інспектора-чергового Ріпкинського ВП Чернігівського ВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_1 складає: середньоденне грошове забезпечення з розрахунку календарних днів 400,59 грн.; середньомісячне грошове забезпечення 12218,01 грн. Розрахунок проведено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (а.с.12).

Отже, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу з 09.11.2019 по 28.01.2020 (день винесення судом рішення) становить 28441,89 грн. (400,59 грн. (розмір середньоденного грошового забезпечення з розрахунку календарних днів) х 71 (кількість днів вимушеного прогулу).

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ГУНП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 09.11.2019 по 28.01.2020 у сумі 28441,89 грн. без урахування податків і обов`язкових платежів.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 2035 від 07.11.2019 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора-чергового Ріпкинського ВП Чернігівського ВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_11 Романа ОСОБА_12 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 352 о/с від 07.11.2019 в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 397 о/с від 19.12.2019 в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП.

Поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з 09.11.2019.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.11.2019 по 28.01.2020 в розмірі 28441 (двадцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн. 89 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Ріпкинського відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та виплати на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення у межах стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2020 року.

Суддя О.Є. Ткаченко