Справа № 380/749/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/749/20
04 лютого 2020 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, у складі:
Головуючого - судді Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, скасування повідомлення,-
встановив:
ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (надалі Миколаївський РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів), Відповідач), в якій позивач просив суд:
- визнати дії державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Біляк Наталії Миколаївни по винесенню повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.01.2020 неправомірними;
- повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.01.2020 Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_2 скасувати, а виконавчий лист повернути на виконання.
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що ним, на виконання судового рішення, подано до Миколаївського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) виконавчий лист № 1.380.2019.003442 від 13.12.2019 виданого Львівським окружним адміністративним судом. Проте, 08.01.2020 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для повернення виконавчого документа, державний виконавець послався на відсутність примусового характеру виконання рішення. Вважає такі дії державного виконавця протиправними, та просить скасувати оскаржуване повідомлення, а виконавчий лист повернути до виконання.
Ухвалою від 27.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
04.02.2020 від Відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, згідно з якими просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю. Вказує на те, що виконавчий лист № 1.380.2019.003442 не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, тому Миколаївський РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) забов`язаний був повернути такий виконавчий лист стягувачу без прийняття до виконання. Зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 № 1.380.2019.003442 визнано протиправним та скасовано рішення Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області № 526 від 07.05.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». На думку Відповідача, з моменту набрання цим рішення законної сили 10.12.2019, таке рішення є скасованим. За наведених обставин вважає, що оскаржуване повідомлення прийняте Миколаївським РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) правомірно, а тому не підлягає скасуванню.
Також 04.02.2020 від Відповідача надійшло клопотання (Вх. 5910) про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника Відповідача.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити повністю.
З`ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
05.11.2019 Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі № 1.380.2019.003442. Згідно з резолютивною частиною вказаного рішення, суд вирішив: «Визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області № 526 від 07.05.2019 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».
13.12.2019 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 1.380.2019.003442, який відповідає змісту резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019, а саме: «Визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області № 526 від 07.05.2019 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Зазначено, що судове рішення набрало законної сили 10 грудня 2019 року.
08.01.2020 державним виконавцем Миколаївського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Біляк Н.М. винесено повідомлення по повернення виконавчого документу без прийняття до виконання. У такому зазначено, що у виконавчому листі № 1.380.2019.003442 виданого 13.12.2019 Львівським окружним адміністративним судом, відсутній примусовий характер виконання рішення, тому керуючись пунктом 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повертається виконавчий документ без прийняття до виконання.
Позивач не погоджується з отриманим повідомленням державного виконавця та вважає, що таке повідомлення порушує його права.
При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Частиною 1 статті 18 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів, щодо примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановленні виконавчим документом та цим Законом.
Положенням частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Суд встановив, що 05.11.2019 Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі № 1.380.2019.003442 за позовом ОСОБА_1 до Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області про скасування рішення. Згідно з резолютивною частиною вказаного рішення, суд вирішив: «Визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області № 526 від 07.05.2019 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».
Як видно зі змісту повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.01.2020, державним виконавцем Миколаївського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Біляк Н.М. зазначено, що у резолютивній частині виконавчого документу відсутній примусовий характер виконання рішення, тому на підставі пункту 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» такий виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.
Як встановлено пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.
Відповідно до частин 1, 3-4 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У відповідності до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що оскаржуване повідомлення державного виконавця є необґрунтованим, оскільки виконавчий лист містить чітке визначення дій, які слід вчинити боржнику, а тому у державного виконавця не було передбачених чинним законодавством підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що у Відповідача були відсутні правові підстави, передбачені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» для прийняття повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 08.01.2020, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Вирішуючи позовні вимоги в частині повернення виконавчого листа на виконання, суд виходить з такого.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Таким чином, завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 3 статті 245 КАС України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Таким чином, суд, керуючись нормою статті 9 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та зобов`язати Відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 1.380.2019.003442 виданого 13.12.2019 Львівським окружним адміністративним судом.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Миколаївського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) про визнання протиправними дій, скасування повідомлення є підставним та таким, що підлягає до задоволення повністю.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 8 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, скасування повідомлення, - задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Біляк Наталії Миколаївни щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з приводу примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2019 № 1.380.2019.003442.
3. Скасувати повідомлення державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Біляк Наталії Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 08.01.2020 щодо примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2019 № 1.380.2019.003442.
Судові витрати із сторін не стягуються.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мричко Н.І.