Справа № 500/312/20
Суддя: Хрущ Вікторія Леонідівна
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/312/20

03 лютого 2020 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Хрущ В.Л., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Нестерівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до вимог частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає вона вимогам статей 160, 161, 172 КАС України.

Разом з тим, позовна заява не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, з огляду наступне.

В силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до положень частини другої статті 17, частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно такої фізичної чи юридичної особи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (стаття 6 КАС України).

Звернення юридичної або фізичної особи до суду з приводу захисту прав, свобод чи інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень у публічно-правових відносинах - є адміністративним позовом (ч. 1 ст. 3 КАС України), який пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції (статті 104, 105 КАСУ).

Вимоги до позовної заяви встановлені статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частиною третьою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Суд зазначає, що правову категорію «зміст позовних вимог» слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло - саме в залежності від того, яке право позивача порушене та підлягає захисту.

Зміст позову - це частина позову, яка, з одного боку, відображає вид судового захисту, а саме - звернену до суду вимогу позивача щодо застосування конкретних способів захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права; відповідно до змісту позовних вимог встановлюються межі судового розгляду і предмет доказування. З іншого боку, зміст позовних вимог складають матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, щодо яких суд повинен ухвалити рішення.

Особа, звертаючись до суду із позовною заявою, окрім зазначення рішення суб`єкта владних повноважень та зазначення способу захисту, яке визначатиме предмет доказування у справі, - повинна безпосередньо вказати і ряд інших відомостей, які мають відношення саме до конкретного суб`єктивного права такої особи-позивача.

Із змісту статей 2, 6, 17, 19, 104, 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства випливає, що адміністративний позов завжди має індивідуальний характер і спрямований на захист конкретних прав, свобод чи інтересів особи в її особистих правовідносинах з певним суб`єктом владних повноважень. Тому позовна заява має містити конкретизовані відомості про суб`єкта владних повноважень, який порушив права позивача, вказувати на суб`єктивне право, що підлягає захисту та яке порушив відповідач, обставини чи факти (події життя), з якими позивач пов`язує порушення свого суб`єктивного права та які утворюють привід для звернення до суду, а також містити конкретні вимоги до відповідача, які суд має застосувати з метою захисту саме порушеного права особи-позивача.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство здійснюється з метою захисту конкретного порушеного суб`єктивного права, що належить особі, тому вимоги тільки тоді можуть вважатися позовними, якщо вони конкретно вказують, що саме становить суть порушення прав чи інтересів особи-позивача.

Вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів навести конкретні порушення індивідуальних (суб`єктивних) прав, допущених з боку суб`єкта владних повноважень, - обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваного рішення (дій, бездіяльності) - на предмет відповідності критеріям, визначеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням інтересу/права конкретної особи та захистом саме цього інтересу/права.

Судом встановлено, що позовні вимоги викладено абстрактно, без зазначення особистого конкретного юридичного інтересу позивача, прав та свобод, які він просить захистити в межах даного позовного провадження, звернувшись до суду із позовом після отримання відповіді Нестерівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області за №304 від 28.11.2019 року на його заяву від 23.10.2019 року.

Водночас, посилаючись на неправомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, у позовній заяві позивач не зазначив жодних фактів чи обставин, які б розкривали суть порушення його прав у 2019 році, допущених саме при прийнятті ще 05.06.2011 року Нестерівською сільською радою оскаржуваного рішення від №52 "Про порядок використання майна комунальної власності - плодових дерев саду".

Крім того, суд звертає увагу на те, що оскаржуючи дане рішення, позивач посилається на те, що земельна ділянка, на якій розміщене майно комунальної власності - плодові дерева саду, є державною власністю, так як розташована за межами населеного пункту.

Однак, жодного документального підтвердження, яке б дозволяло ідентифікувати місцезнаходження відповідної земельної ділянки, її віднесення до того чи іншого виду земель, встановити ряд характеристик вказаної земельної ділянки: її розміру, тих об`єктів, що на ній розміщені, - позивачем, в порушення наведених положень процесуального закону, враховуючи зміст позовних вимог, - не надано.

Позивачем не наведено жодних передумов прийняття у 2011 році оскаржуваного рішення щодо використання майна комунальної власності - плодових дерев саду, та їх взаємозв`язку із можливим допущенням порушення суб`єктивних прав чи інтересів позивача у 2019 році.

Також суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно із частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Стаття 122 КАС України встановлює строк звернення до адміністративного суду.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, процесуальний закон передбачає початок перебігу строку звернення до суду - саме із дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доведенню також підлягає факт, що позивач не міг дізнатися про порушення свого права, що прямо випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд зауважує, що виходячи із закріпленої у Кодексі адміністративного судочинства України презумпції можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права у сфері публічних правовідносин і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо, оскільки за змістом статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Відтак, позивач повинен довести факт неможливості дізнатися про порушення свого права раніше.

Як видно з наявних у справі матеріалів, - оскаржуване рішення №52 "Про порядок використання майна - комунальної власності саду" прийняте Нестерівською сільською радою - 05.06.2011 року.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Положеннями статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності (пункт 2 частини першої цієї статті).

Частиною другою, третьою вказаної норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Відтак, вищезазначені норми законодавства свідчать про те, що про прийняття Нестерівською сільською радою оскаржуваного рішення від 05.06.2011 року №52 "Про порядок використання майна - комунальної власності саду" - позивач мав змогу дізнатись ще з моменту його прийняття та оприлюднення.

Однак, адміністративний позов подано до суду лише - 27.01.2020 року, тобто, після закінчення строків, встановлених положеннями статті 122 КАС України.

Вищезазначене свідчить про те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом пропущено строк звернення до суду для оскарження вказаного рішення сільської ради, прийнятого 05.06.2011 року.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поряд з цим, обов`язкової в такому випадку заяви про поновлення строку звернення до суду через наявність обставин, які не залежали від позивача та перешкоджали реалізації його права звернутись до суду у визначений законом строк, - позивачем не подано.

Жодних пояснень та доказів їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачу з`ясувати обставини можливості для оскарження рішення відповідного органу місцевого самоврядування з 2011 року по 2019 роки та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, - позивачем на надано.

Відсутність вищезазначеної заяви, викладеної окремо, - в силу вищенаведених положень чинного процесуального законодавства - позбавляє суд можливості вирішити питання про поновлення пропущеного строку, та, відповідно вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відтак, вищезазначене свідчить про недотримання позивачем вимоги частини 6 статті 161 КАС України та неподання обов`язкової в такому випадку заяви про поновлення строку звернення до суду.

З на викладене, вищезазначений недолік позовної заяви свідчить про її невідповідність вимогам КАС України, дотримання яких є обов`язковими при подачі позовної заяви, а, відтак, - позбавляють суд можливості прийняти таку позовну заяву до розгляду та відкрити за нею провадження у справі.

У відповідності до частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (пункт 2 частини другої статті 169 КАС України).

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків шляхом подачі до суду:

- уточненої позовної заяви (у відповідній кількості примірників для суду та відповідача - як це передбачено частиною 1 статті 161 КАС України) із викладенням в ній обґрунтувань відповідних фактів чи обставин, які б розкривали суть порушення відповідних(конкретних) суб`єктивних прав чи інтересів позивача у 2019 році, допущених при прийнятті 05.06.2011 року Нестерівською сільською радою оскаржуваного рішення від №52 "Про порядок використання майна комунальної власності - плодових дерев саду", взаємозв`язку даного рішення із суб`єктивними правами чи інтересами позивача у 2019 році;

- документального підтвердження (належним чином завірених копій документів, у відповідній кількості примірників для суду та відповідача - як це передбачено частиною 1 статті 161 КАС України), яке б дозволяло ідентифікувати місцезнаходження відповідної земельної ділянки, її віднесення до того чи іншого виду земель, встановити ряд характеристик вказаної земельної ділянки: її розміру, тих об`єктів, що на ній розміщені;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважності причин пропуску строку звернення до суду та наведенням підстав та поданням доказів для поновлення такого строку.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

4. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Хрущ В.Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В.Л.