Справа № 200/447/20-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р. Справа№200/447/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Селидівської міської ради до Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В

Селидівська міська рада звернулася до суду з позовом до Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця ВП № 60445882 від 19.12.2019 року про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду 24.07.2018 по справі № 805/2294/18-а визнано протиправними дії Селидівської міської ради Донецької області щодо прийняття рішення №7/28-896 від 24.01.2018 про припинення юридичної особи дошкільного навчального закладу № 4 «Вербичка» загального розвитку комунальної форми власті шляхом ліквідації; визнано протиправним та скасувати рішення Селидівської міської ради Донецької області № 7/28-896 від 24.01.2018 про припинення юридичної особи навчального закладу № 4 «Вербичка» загального розвитку комунальної форми власності шляхом ліквідації; зобов`язано Селидівську міську раду відновити роботу дошкільного навчального закладу № 4 «Вербичка» загального розвитку комунальної форми власності.

21.01.2019 Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №805/2294/18-а про зобов`язання Селидівську міську раду Донецької області відновити роботу дошкільного навчального закладу №4 «Вербичка» загального розвитку комунальної форми власності.

29.10.2019 головним державним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60445882 з примусового виконання виконавчого листа №805/2294/18-а виданого 21.01.20219року.

Листом №02-23/2-1639 від 18.12.2019 Селидівська міська рада повідомила Селидівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про неможливість виконати рішення суду у строк 10 днів, через наявність поважних причин та зазначило, що виконання рішення суду потребує значного проміжку часу.

Однак, 19.12.2019 року головним державним виконавцем Селидівського міського відділу винесено постанову про накладення штрафу на керівника Селидівської міської ради за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду у розмірі 3400грн.

Вважає, що вказана постанова про накладення штрафу винесена безпідставно, оскільки невиконання рішення суду відбулося з поважних причин про що було повідомлено державного виконавця, у зв`язку з чим просить визнати протиправною та скасувати спірну постанову про накладення штраф.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2020 року було залишено позовну заяву без руху у зв`язку з відсутністю квитанції про сплату судового збору.

22.01.2020 року через канцелярію суду надійшла заява позивача та квитанція про сплату судового збору.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду за правилами ст..287 КАС України, та призначено судове засідання на 04 лютого 2020 року.

Відзив від відповідача до суду, як такій не надходив.

04.02.2020 року через канцелярію суду надійшли заперечення на позовну заяву в яких відповідач посилаючись на норми ЗУ «Про виконавче провадження» вказує, що в даному випадку він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ЗУ «Про виконавче провадження» та його дії щодо винесення постанови про накладення штрафу є правомірними.

На цих підставах в позові просив відмовити.

Представник позивача у призначене судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду даної справи.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, які маються у справі, суд дійшов висновку про таке.

Позивачем заявлені вимоги до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Щодо строків звернення до суду.

Згідно із ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Постанова про стягнення штрафу прийнята державним виконавцем 19.12.2019 року.

Позивач відправив адміністративний позов 27.12.2019 року про що свідчить поштовий конверт.

До канцелярію суду позовна заява потрапила 10.01.2020 року.

Тому, суд вважає, що позивачем строк на звернення до суду, встановлений ч.2 ст.287 КАС України, не пропущений.

Щодо суб`єкта оскарження.

Відповідно до ч.3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України від 24.03.1998 № 202/98-ВР Про державну виконавчу службу (далі - Закон № 202/98-ВР) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Статтею 6 Закону України від 02.06.2016 року №1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів передбачено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 року № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

З наведених приписів законодавства випливає, що належними відповідачами у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідні органи державної виконавчої служби, а саме: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Отже, позовні вимоги безпосередньо до міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року у справі № 200/2294/18-а адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Селидівської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Відділ освіти Селидівської міської ради, Дошкільний навчальний заклад №4 Вербничка, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено.

Визнано протиправними дії Селидівської міської ради Донецької області щодо прийняття рішення №7/28-896 від 24.01.2018 року про припинення юридичної особи дошкільного навчального закладу №4 Вербичка загального розвитку комунальної форми власності шляхом ліквідації.

Визнано протиправним та скасовано рішення Селидівської міської ради Донецької області №7/28-896 від 24.01.2018 року про припинення юридичної особи дошкільного навчального закладу №4 Вербичка загального розвитку комунальної форми власності шляхом ліквідації.

Зобов`язано Селидівську міську раду Донецької області відновити роботу дошкільного навчального закладу №4 Вербичка загального розвитку комунальної форми власності.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 21.01.2019 року було видано виконавчий лист в якому зазначено про зобов`язання Селидівської міської ради Донецької області відновити роботу дошкільного навчального закладу №4 Вербичка загального розвитку комунальної форми власності.

Постановою від 29.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60445882 з примусового виконання виконавчого листа від 21.01.2019 року № 805/2294/18-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом на виконання вищевказаного рішення (а.с.5-7).

29.10.2019 року державним виконавцем спрямована вимога про зобов`язання Селидівської міської ради Донецької області відновити роботу дошкільного навчального закладу №4 Вербичка загального розвитку комунальної форми власності (а.с.8-9).

Листом від 18.12.2019 року № 02-23/2-1639 перший заступник Селидівського міського голови повідомив державного виконавця про неможливість виконання рішення суду в такий короткий термін як 10 днів з поважних причин, а саме фінансових витрат бюджету (а.с.13-14).

Постановою від 19.12.2019 року про накладення штрафу державний виконавець наклав штраф у розмірі 3400 гривень на керівника Селидівської міської ради за невиконання без поважних причин судового рішення (а.с.10-12).

Спірним питанням в даній справі є невиконання рішення суду з причин, які позивач вважає поважними, а відповідач не вважає поважними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання рішення суду не може бути поставлено у залежність від наявності певних умов.

Рішення суду від 24.07.2018 року у справі № 805/2294/18-а є безумовним та не містить жодних умов його виконання, як то після розробки проектно кошторисної документації для здійснення реконструкції закладу чи проведення капітального ремонту, тощо.

Свої заперечення щодо фінансування відновлення роботи дошкільного навчального закладу №4 Вербичка представник Селидівської міської ради Донецької області висказував і під час розгляжду справи №805/2294/18-а.

Суд в своєму рішенні від 24.07.2018 року у справі № 805/2294/18-а мотивував своє ставлення до заперечень Селидівської міської ради Донецької області про те, що у зв`язку з фінансовою можливістю місцевого бюджету постала потреба у припиненні юридичної особи дошкільного навчального закладу №4 Вербичка шляхом ліквідації та визнав їх безпідставними, тим що до суду не було надано жодного доказу на підтвердження цього доводу. Надане відповідачем рішення Селидівської міської ради від 24.01.2018 року №7/28-901 Про внесення змін до структури, чисельності керівних працівників, відділу апарату виконкому міської ради, відділів, управлінь і інших структурних підрозділів міської ради на 2018 рік, у розумінні суду не є таким доказом.

При цьому, суд врахував при розгляді даної справи практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Так, Європейський суд з прав людини у справах Кечко проти України, Ромашов проти України, Шевченко проти України зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Тобто, судом було встановлено, що посилання відповідача на відсутність відповідного фінансування на утримання навчального закладу №4 Вербичка та з цього приводу його ліквідацію, є протиправною діяльністю.

Такої ж позиції тримається і ЕСПЛ.

Виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 конвенції. Як наголосив ЕСПЛ у рішенні від 07.05.2002 у справі «Бурдов проти Росії», виправдання неможливості виконання рішення відсутністю фінансування є неприпустимим для держави. Крім того, у рішенні від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece» зазначено, що виконання судового акта має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Натомість невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу. Суд зауважує, що в рішенні від 29.06.2004 у справі «Півень проти України» наголошено: невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).

Статтею 10 Закону №1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі ч.1 ст.75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Також, суд зауважує, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року у справі № 200/2294/18-а набрало законної сили після розгляду апеляційної скарги відповідача по справі, а саме з дня винесення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 року.

Тобто, з дня набрання рішенням суду законної сили минуло більше року, а посадова особа Селидівської міської ради в своєму зверненні до державного виконавця пише, що виконати рішення суду протягом 10 днів не є можливим.

Тому, судом аргументи позивача щодо неможливості виконання рішення суду не приймаються.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене та те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року у справі № 805/2294/18-а (набрало законної сили 04.12.2018 року) не виконано у повному обсязі, спірна постанова про накладення штрафу є такою, що відповідає вимогам закону та скасуванню не підлягає.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України у разі відмови у позові суб`єкту владних повноважень судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись Законами України Про державну виконавчу службу, Про виконавче провадження, ст. ст. 2, 5-11, 139, 241-246, 250, 255, 268 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах Селидівської міської ради до Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, відмовити повністю.

Повне рішення складено у нарадчій кімнаті та підписано суддею 04 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Хохленков