Справа № 420/3790/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3790/19
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Вербицької Н.В., Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Одеській області, в якому просив суд:

- скасувати наказ від 15.05.2019 року №537 о/с в частині щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області та призначення старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, з встановленням посадового окладу 2500 грн.;

- зобов`язати ГУНП в Одеській області поновити ОСОБА_1 на попередній посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області шляхом видання відповідного наказу. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірного наказу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року позов задоволено частково. Скасовано спірний наказ, поновлено позивача на посаді.

В апеляційній скарзі ГУНП в Одеській області просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 04.02.2019 року працював на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одеса ГУНП в Одеській області (а.с.12, 92).

Наказом ГУНП в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с «По особовому складу» (а.с.9-11, 36, 87-89, 138-140) відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби призначено майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши посадовий оклад 2500,00 грн., звільнивши з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі цього Головного управління.

З вказаним наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с «По особовому складу» позивач ознайомлений 07.06.2019 року, про що свідчить відповідна відмітка на його копії, яка міститься в матеріалах справи (а.с.11).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію» врегульовано питання переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції.

Так, відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Згідно з ч.8 та ч.9 Закону України «Про Національну поліцію» переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Відповідно до п.8 ч.10. ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Пунктом 4 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, згідно з п.40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі Положення), призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, в тому числі, що при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.

Підпунктом «б» п.41 Положення визначено, що переміщення по службі осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться: на рівнозначні посади - у разі необхідності укомплектування інших посад або для доцільнішого їх використання з урахуванням ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу застосування відносно позивача підпункту 2 пункту 1 частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, застосування п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» можливо виключно в разі переміщення особи на рівнозначну посаду.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у подібних правовідносинах щодо переміщення поліцейського на рівнозначну посаду, викладену в постанові від 28.11.2018 у справі №820/6677/16 (провадження №К/9901/17623/18).

Так, щодо нормативного визначення поняття «рівнозначна посада» Верховний Суд у вказаному рішенні зазначає, що спеціальним нормативно правовим актом, який регулює спірні правовідносини, а саме Законом України «Про Національну поліцію», вказане не унормовано. Натомість таке визначення містить інший «спеціальний» Закон - Закон України «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з п.6 ч.1 ст.2 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Приписами ч. 1 та 2 ст. 51 визначено, що посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці:

до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади;

до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади.

Прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

З метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за юрисдикцією, яка поширюється: 1) на всю територію України; 2) на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя; 3) на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

У процесі виявлення рівнозначності посад заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області та старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, судом було здійснено сукупний порівняльний аналіз таких показників як розмір посадових окладів, ступінь підпорядкованості, граничні спеціальні звання тощо.

Згідно з витягами з особової картки позивача, посадовий оклад позивача:

- у період перебування на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі цього Головного управління складав 2850,00 грн. (березень, квітень) (а.м.100, 106);

- у період перебування його на посаді оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області складає 2500,00 грн. (червень, липень) (а.с.98)

Таким чином, різниця грошового забезпечення за загаданими посадами становить 350,00 грн. (2850-2500), що є свідченням нерівнозначність грошового забезпечення за згаданими посадами.

Отже, грошове забезпечення за згаданими посадами не є рівнозначним.

До матеріалів справи представником відповідача надано копію посадової інструкції заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області (а.с.111-112), якою визначені завдання, обов`язки та повноваження заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Також, до суду надано копію посадової інструкції старшого оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, якою визначені завдання, обов`язки та повноваження якою визначені завдання, обов`язки та повноваження старшого оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.

Так, згідно вказаних інструкцій коло функціональних обов`язків позивача як заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області і позивача як старшого оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області є відмінними, а саме, коло посадових обов`язків старшого оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області є значно ширшим:

1) старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області здійснює відповідні заходи, спрямовані на їх ефективне використання, в той час як заступник начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області лише відпрацьовує такі заходи;

2) старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області у межах наданої компетенції забезпечує підготовку проектів рішень та пропозицій керівництву на виконання доручень керівництва вищого рівня; заводить справи оперативного обліку та контрольно-наглядові справи; виконує наставницьку роботу із стажування та адаптації молодих фахівців, забезпечує необхідне соціально-психологічне середовище, в той час, як у заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області відсутній такий обов`язок.

Колегія суддів зазначає, що на час видання спірного наказу і наразі позивач має спеціальне звання «майор поліції».

Так, відповідно до затвердженого наказом Національної поліції України від 04.12.2015 №142 Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань граничним спеціальним званням посад «старший оперуповноважений» є старший капітан поліції.

Отже, у порівнянні спеціального звання позивача переведено не на рівнозначну посаду.

Пунктом 8 частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

В той же час, в матеріалах справи відсутні матеріали, які б вказували на дослідження вказаного питання під час прийняття оскаржуваного наказу.

В цілому, судова колегія зазначає, що у спірному наказі єдиною підставою для його прийняття є п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу:

- того, що з прийняттям такого наказу відбувається більш ефективна служба позивача;

- доцільності переведення саме позивача на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області

- на підтвердження виникнення необхідності у переміщенні позивача з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі цього Головного управління.

Тобто, в даному випадку відсутня правова визначеність та порушено принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини").

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі "Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що статтею 32 Кодексу законів про працю України визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Колегія суддів вважає, що переведення відрізняється від переміщення тим, що при переведенні працівнику доручається та ж сама або інша робота на іншому підприємстві, або робота на цьому ж підприємстві, але в іншій місцевості. Водночас, при переміщенні працівник залишається на тому ж підприємстві, в установі, організації, але іншому робочому місці, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Національної поліції в Одеській області () є органом державної влади до складу якого входять 38 відокремлених підрозділів в різних районах м. Одеси та Одеської області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу у Таїровському відділенні поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, що знаходиться за адресою: 65000, Одеська обл., місто Одеса, Київський район, вулиця Люстдорфська дорога, будинок 170, корпус А.

В той же час, спірним наказом №537 о/с від 15.05.2019р. позивача призначено на посаду до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Роздільнянський район, місто Роздільна, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 5, що є відокремленим структурним підрозділом Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Тобто, наказом Головного управління національної поліції в Одеській області №537 о/с від 15.05.2019 р. здійснено саме переведення ОСОБА_1 , так як йому доручено іншу роботу на тому самому підприємстві, але в іншій місцевості.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 17.10.2019 року по справі №420/5192/18.

Приписами статті 33 КЗпПУ зазначено, що тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. У випадках, зазначених у частині другій цієї статті, забороняється тимчасове переведення на іншу роботу вагітних жінок, жінок, які мають дитину з інвалідністю або дитину віком до шести років, а також осіб віком до вісімнадцяти років без їх згоди.

Згідно ч.3 ст.59 Закону №580-VІІІ рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону №580-VІІІ видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016р. №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, та Перелік документів з питань проходження служби.

Відповідно до п.п.1-3 Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016р. №1235 видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016р. №1235, передбачено наступні документи з питань проходження служби: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2012р. №650 затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі МВС України (надалі - Інструкція №650), вимоги якої поширюються на організаційно-розпорядчі документи - накази, доручення, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, які створюються в результаті діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів, науково-дослідних установ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС.

Згідно Інструкції №650: рапорт - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання; подання - документ, що містить пропозиції про призначення, переміщення або заохочення особового складу, а також рекомендації щодо визначених дій і заходів з питань діяльності установ; доповідна записка - документ, адресований керівникові установи, яким останній інформується про невідомий йому факт, подію тощо, з обов`язковим внесенням пропозицій.

До суду не надано ані рапорту позивача про переведення, ані доказів його згоди на таке переведення.

Таким чином, наказом Головного управління національної поліції в Одеській області №537 о/с від 15.05.2019 р. здійснено саме переведення ОСОБА_1 , так як йому доручено іншу роботу на тому самому підприємстві, але в іншій місцевості, без його згоди.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши норми чинного законодавства та подані докази, враховуючи, що із прийняттям спірного наказу позивача переведено не на рівнозначну посаду та без його згоди, оскільки підстави для такого переведення фактично відповідачем не наведені та судом не встановлені, колегія суддів дійшла висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 (0065115) з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області та призначення старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, з встановленням посадового окладу 2500 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з п.п.2 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, вимога позивача про скасування наказу ГУНП в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с в частині щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 (0065115) з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області та призначення старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, з встановленням посадового окладу 2500 грн. підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 (0065115) з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області та призначення старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, з встановленням посадового окладу 2500 грн.

При цьому вирішуючи вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області поновити ОСОБА_1 на попередній посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області шляхом видання відповідного наказу, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто скасування наказу про звільнення працівника автоматично тягне за собою поновлення його на роботі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення даного позову. Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: Н.В. Вербицька

К.В. Кравченко