Справа № 520/7313/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 січня 2020 р. № 520/7313/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.,

при секретарі судового засідання - Дронь А.В.,

за участю:

представника позивача - Комарова М.С.,

представника відповідача - Шапошника С.С.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №1260 від 11.05.2016 року ГУ ДФС у Харківській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік платником податку - фізичною особою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправними дії щодо призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік платником податку - фізичною особою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.08.2016 року на загальну суму 114096,16 грн., з яких 91140,93 грн. - за основним платежем та 22955,23 грн. - за штрафними санкціями;

- стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем було протиправно проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік платником податку - фізичною особою ОСОБА_1 . Вважає, що наказ № 1260 від 11.05.2016 року ГУ ДФС у Харківській області про проведення перевірки, а також дії з її призначення та проведення є протиправними. Вказує на безпідставність та протиправність такого наказу про проведення перевірки. Також позивачем вказано, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.08.2016 року на загальну суму 114096,16 грн. є протиправним та прийнятим відповідачем з порушенням норм діючого законодавства, зазначивши, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, а також призначено розгляд справи у підготовчому провадженні.

Представником відповідача, Головного управління ДФС у Харківській області, через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому останній проти заявленого позову заперечував та зазначив, що підставою для видання спірного у даній справі наказу послугували обставини отримання відомостей від АТ «Дельта Банк» про виплату доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (а.с. 38-41). Зазначає, що фізична особа ОСОБА_2 протягом 2013 року отримав дохід у вигляді додаткового блага, який згідно пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в податковій декларації про майновий стан і доходи. ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області було направлено лист від 14.07.2014р. 1094/10/20-31-17-0І-22 ОСОБА_1 щодо необхідності надання податкової декларації з майновий стан та доходи за 2013 рік та відображенням в ній сум доходів, отриманих ним у вигляді додаткового блага, який отриманий платником податків 24.07.2014р. З урахуванням положень п.п78.1.12 п.78.1 ст.7 ГУ ДФС у Харківській області (контролюючим органом вищого рівня) було прийнято рішення, оформлене наказом від 11.05.2016р. № 1260 щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника-податків ОСОБА_1 .

Позивачем надана відповідь на відзив, в якій позивач з позицією податкового органу. викладену у відзиві на позов - не погодився, зазначивши, що АТ «Дельта Банк», подаючи у лютому 2014 року податковий розрахунок за формою 1-ДФ за 4 квартал 2013 року, могло помилково включити до доходу нарахованого ОСОБА_1 , як додаткове благо, прощені проценти, комісії, пеню та інші штрафні санкції, а не лише основну суму боргу (а.с. 60-63). Зазначає, що контролюючий орган під час проведення перевірки позивача в 2016 році, коли визначення додаткового блага вже було уточнено законодавцем, не з`ясував структуру прощеного (анульованого) позивачеві боргу, що врешті призвело до хибних висновків акту перевірки та прийняття протиправного податкового повідомлення-рішення, яке оскаржується позивачем. У зв`язку із чим вважає, що викладені у відзиві ГУ ДФС у Харківській області на позовну заяву доводи відповідача є неспроможними та такими, що не спростовують вимог позовної заяви.

Представником відповідача надані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що на підставі п.п. 78.1.12. п. 78.1 ст. 78 ПК України ГУ ДФС у Харківській області прийнято оскаржуваний наказ №1260 від 11.05.2016 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік платником податку - фізичною особою ОСОБА_1 . Зазначає, що наказ про проведення документальної позапланової перевірки у випадку, передбаченому вимогами п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України, приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовна посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків. розпочато службове розслідування або я повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначає, що ФО ОСОБА_1 отримано дохід за ознакою "126" у вигляді додаткового блага від АТ "Дельта Банк" у 4 кварталі 2013 року в сумі 537472,50 грн. (а.с. 80-82)

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що на підставі пп.78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. та наказу ГУ ДФС у Харківській області № 1260 від 11 травня 2016 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фахівцем відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.

Копія наказу від 11.05.2016р. № 1260 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмове повідомлення від 12.05.2016р. за № 25/730/Є/20-31-13-04-14 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано платнику податків ОСОБА_1 13.05.2016 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Фізична особа ОСОБА_1 був запрошений на підписання акту перевірки на 01.07.2016р. із повідомленням від 12.05.2016р. № 25/730/20-31-13-04-14, яке направлено засобами поштового зв`язку 13.05.2016р. фізичній особі ОСОБА_1 .

За результатами вищезазначеної перевірки контролюючим органом складено акт №1617/20-31-13-04-08/ від 01.07.2016 року (а.с. 17-22; 49-54), у висновках якого зазначено, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 порушено:

- абзац «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164,п 49.1, п 49.2, п.п.49.18.4. п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, в результаті чого виявлено неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013р., в якій не визначено та не сплачено, у строки встановлені законодавством, суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в результаті отримання доходу у вигляді додаткового блага;

- п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, а саме: несплата суми податкового зобов`язання з податку не доходи фізичних осіб за 2013 рік на загальну суму - 91140,93 грн.

Як встановлено під час розгляду справи у зв`язку із неможливістю підписання ОСОБА_1 акту проведеної перевірки, фахівцями контролюючого органу складено акт про неможливість підписання акту "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. платником податків ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 " (а.с. 55).

На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 18.08.2016 року № на загальну суму 114096,16 грн., з яких 91140,93 коп., - за основним платежем та 22955,23 грн., за штрафними санкціями. (а.с. 23).

Не погодившись із діями відповідача, прийнятим наказом на проведення перевірки, та податковим повідомленням-рішенням, прийнятим на підставі складеного акту перевірки, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до податкової інформації, отриманої від АТ «Дельта Банк» (податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2013 року), платник податків фізична особа ОСОБА_2 протягом 2013 року отримав дохід у вигляді додаткового блага, який згідно пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Судовим розглядом встановлено, що ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області направлено лист від 14.07.2014р. 1094/10/20-31-17-01-22 ОСОБА_1 щодо необхідності надання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік та відображенням в ній сум доходів, отриманих ним у вигляді додаткового блага, який отриманий платником податків 24.07.2014р. особисто платником податків.

Відповідач зазначає, що оскільки в порушення п. 49.1, п. 49.2, п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49 ПКУ ОСОБА_1 не подано податкового органу податкову декларацію про майновий стан та доходи за період з 01.2013р. по 31.12.2013р., ДПІ у Київському районі м. Харкова надіслано запит до банківської установи щодо надання інформації про отримання доходу у вигляді додаткового блага фізичною особою ОСОБА_1

29.09.2014р. до ДПІ у Київському районі м. Харкова надійшла відповідь, з якої вбачається, що АТ «Дельта Банк» здійснено анулювання частини кредитної заборгованості по кредиту боржнику-фізичній особі ОСОБА_1 .

У зв`язку з неподанням платником податків податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік, на підставі п.п.78.1.2 п.78.1 ст. 78 ПКУ ДПІ у Київському районі м. Харкова було прийнято рішення, оформлене наказом № 377 від 25 березня 2015 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік.

За результатами перевірки ОСОБА_1 було складено акт №1129/20-31-17-02-08/ від 20.04.2015р у висновках якого контролюючим органом зазначено, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , порушено:

- абзац «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164,п 49.1, п 49.2, п.п.49.18.4. п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями в результаті чого виявлено неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013р., в якій не визначено та не сплачено, у строки встановлені законодавством, суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в результаті отримання доходу у вигляді додаткового блага;

- п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ зі змінами та доповненнями, а саме: несплата суми податкового зобов`язання з податку не доходи фізичних осіб за 2013 рік на загальну суму - 91140,93 грн.

На підставі висновків, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 04.06.2015 року № на загальну суму 114096,16 грн., з яких 91140,93 коп., - за основним платежем та 22955,23 грн., за штрафними санкціями.

ОСОБА_1 , не погодившись із прийнятим на підставі акту перевірки податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його у судовому порядку.

Постановою Харківського окружного, адміністративного суду від 19.01.2016 року по справі № 820/11627/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.1016 року у справі № 820/11627/15, було визнане протиправним га скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 04.06.2015 року па загальну суму 114 096. 16 грн., з яких 91 140т93 грн. - за основним платежем та 22 955.23 грн. - за штрафними санкціями, прийняте за результатами попередньої документальної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік. що була проведена на підставі наказу № 377 від 25.03.2015 року ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

Підставою для скасування податкового повідомлення рішення та задоволення позову по справі № 820/ 11627/15 було недотримання перевіряючими податкового органу пункту 79.2 статті 79 ПКУ, а саме: ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце проведення перевірки, у зв`язку із чим визнано її незаконною та вказано на відсутність правових наслідків такої для платника податків.

ДПІ у Київському районі м. Харкова, керуючись Постановою КМ України від 13 червня 2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування», на вимогу ГУ ДФС у Харківській області 18.03.2016р. №5011/7/20-40-13-04-10 «Про службове розслідування», було видано наказ від 13.04.2016 №203 «Про проведення службового розслідування» щодо посадових осіб ДПІ, якими була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о к.п.п. НОМЕР_1 ) з питання своєчасності, достовірності та сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, результати якої були оформлені Актом від 20.04.2015р. № 1129/ 20-31-17-02-08/.

Судом зазначається, що друга перевірка позивача, результати якої оскаржуються та є предметом розгляду у даній справи, здійснювалась на підставі пп.78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. та наказу ГУ ДФС у Харківській області №1260 від 11 травня 2016 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фахівцем відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.

Суд зазначає, що відповідно до пп.16.1.5, 16.1.7 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний: подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Згідно з положеннями ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Перелік підстав, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Як встановлено судом під час розгляду справи підставою прийняття наказу № 1260 від 11.05.2016 року про проведення перевірки ОСОБА_1 , були обставини, передбачені п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України (а.с. 15-16).

Так, підпунктом 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, зі змісту підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України слідує, що наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку може бути прийнято контролюючим органом вищого рівня у разі наявності розпочатого службового розслідування стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків за фактом невідповідності висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповного з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Положеннями Податкового кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав, з якими закон пов`язує виникнення права у контролюючого органу для проведення перевірки.

З матеріалів справи слідує, що 11.05.2016 року ГУ ДФС у Харківській області прийнято наказ № 1260 "Про проведення документальної позапланової перевірки платника податків, яким, з метою виконання пп.78.1.12 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням відповідно до наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 13.04.2016 № 203 службового розслідування стосовно посадових осіб, які здійснювали перевірку фізичної особи ОСОБА_1 , доручено провести перевірку фахівцю Київської ОДПІ м Харкова ГУ ДФС у Харківській області провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ) з питання своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік.

Отже, підставою для виконання відповідачем приписів пп.78.1.12 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України стало проведення службового розслідування стосовно посадових осіб, які здійснювали перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 ..

Оскільки підставою для проведення перевірки були обставини, унормовані вимогами чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування наказу ГУ ДФС у Харківській області від 11.05.2016 року № 1260.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Водночас, належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд зазначає, що, виходячи з правової природи рішення контролюючого органу про призначення перевірки, яке викладається у формі наказу, наказ є правовим актом індивідуальної дії, який розрахований на певне коло осіб та вичерпує свою дію виконанням.

Зазначене узгоджується з нормативним визначенням індивідуального акту, наданого пунктом 19 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, за яким, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 № 7 встановлено, що ненормативні правові акти є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. До ненормативних актів належать конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, які застосовуються одноразово.

Суд зазначає, що спірний наказ вичерпав свою дію, оскільки перевірка проведена та сам наказ не є таким, що порушує права позивача та його інтереси, оскільки перевірку проведено та за її результатами винесено податкові повідомлення-рішення, а тому, належним способом захисту є оскарження саме податкового повідомлення-рішення, винесеного за результатом проведеної перевірки.

Враховуючи встановлення судовим розглядом справи обставин правомірності наказу ГУ ДФС у Харківській області від 11.05.2016 року № 1260, а також враховуючи, що питання проведення перевірок віднесено до дискреційних повноважень контролюючого органу, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної частини позовних вимог.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.08.2016 року на загальну суму 114096,16 грн., прийнятого ГУ ДФС у Харківській області на підставі акту перевірки від 01.07.2016 року за №1617/20-31-13-04-08/ незаконним та скасування його суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення слугував висновок контролюючого органу про порушення податкового законодавства, зроблений на підставі даних, отриманих від АТ "Дельта Банк", про те, що позивач у 2013 році отримав дохід (додаткове благо) у вигляді суми боргу платника податків, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства.

Як вбачається з п. 1.8 Акту перевірки фахівцем податкового органу при перевірці були використані: інформація звітів за формою 1-ДФ за 2013 рік; службова записка відділу адміністрування доходів і зборі; лист ДПІ у Київському районі м. Харкова до ОСОБА_1 «Про надання інформації від 14.07.2014 року» № 1094/10/20-31-17-01 -22; лист АТ «Дельта Банк» від 24.09.2014 року № 15.3-10/207 про надання інформації по платнику податків ОСОБА_1 та завірена копія додаткового договору № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15.11.2007 року про прощення частини заборгованості за кредитним договором в сумі 537472,50 грн.; відомості з ЦБД ДРФО Міністерства доходів і зборів України про суми виплачених доходів платнику податків ОСОБА_1 ; довідка про місце реєстрації адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС. УДМС України в Харківській області.

Також відповідно до п. 1.9. акту перевірки під час проведення перевірки використовувалась інформація з баз даних «Стан», ЦБД ДРФО, ІС «Податковий блок».

Я встановлено за матеріалами справи відповідно до п. 3 Додаткового договору № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15.11.2007 року, укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк», сторони домовилися здійснити прощення (анулювання) боргу за Договором на суму в розмірі 537 472.50 грн. (п`ятсот тридцять сім тисяч чотириста сімдесят дві гривні 50 коп.) відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України (а.с. 24).

Позивач вважає, що оскільки сума прошеної (анульованої) банком заборгованості в тексті документа не деталізована і зі змісту Додаткового договору № 2 неможливо встановити, з яких складових (сума кредиту, проценти, комісія, пеня, штрафи) складається прошена (анульована) заборгованість позивача, відповідачем при винесені податкового повідомлення-рішення, що оскаржується, допущено порушення прав позивача, оскільки нарахував податок на всю суму прощеного боргу, що є протиправним, зв`язку із чим таке податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Матеріали справи свідчать, що 27.11.2013 року між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та АТ «Дельта Банк», було укладено Додатковий договір до кредитного договору № 0 від 15.11.2007 року, яким було анульовано (прощено) частину заборгованості за Кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року у розмірі 537 472,50 грн., з яких: 493 967,40грн. - тіло кредиту; 43505,10 грн. - сума нарахованих процентів.

Оцінюючи обґрунтованість прийнятих відповідачем рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

При цьому, пп.14.1.54 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

В силу п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

В силу абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Отже, під додатковим благом розуміється тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Згідно з пп. "б" п. 176.2 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126".

Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 49.18.4 ст. 49 Податкового кодексу України такий платник податку - боржник зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації (п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Судом встановлено, що доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом України від 09 квітня 2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань", яким, зокрема, встановлено, що: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з цієї норми слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

З аналізу вищевикладених норм законодавства слід дійти висновку, що у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як встановлено судом додатковою угодою №2 від 27.11.2013 року до кредитного договору № 0 від 15.11.2007 року, яким ПАТ "Дельта Банк" було анульовано (прощено) частину заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року у розмірі 537 472,50 грн., з яких: 493 967,40грн. - тіло кредиту; 43 505,10 грн. - сума нарахованих процентів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що зазначений додатковий договір було підписано "Кредитором" - ПАТ "Дельта Банк" з одного боку та "Позичальником" - ОСОБА_1 .

Позивач, обґрунтовуючи власну правову позицію, послався на обставини того, що відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача суд зазначає, що зі змісту пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України вбачається, що законодавцем визначено декілька умов повідомлення про анулювання (прощення) боргу, а саме: повідомлення кредитором платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу.

Враховуючи обставини того, що матеріали справи містять підписану позивачем додаткового договору № 2 від 27.11.2013 року до кредитного договору № 0 від 15.11.2007 р. про припинення зобов`язання шляхом прощення боргу, суд зазначає, що банківською установою ПАТ «Дельта Банк» виконано умови визначені положеннями пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України в частині належного повідомлення позивача про прощення боргу.

Відтак, наведені доводи позивача щодо не повідомлення його ПАТ «ПУМБ» про прощення боргу не відповідають дійсним обставинам справи.

При цьому, з наявної в матеріалах справи копії запиту контролюючого органу до ПАТ «Дельта Банк» від 16.10.2019 року №2512/9/20-40-08-06-10 вбачається, що відповідач, звертаючись до банківської установи просив повідомити структуру прощеної (анульованої) ОСОБА_1 частини кредитної заборгованості у розмірі 537472,50 грн., зазначивши розмір основної суми боргу, пені та штрафних санкцій (а.с. 101).

У відповідь на вказаний запит ПАТ «Дельта Банк» листом від 24.10.2019 року №4745 повідомило про відсутність правових підстав для задоволення запиту з огляду на положення Закону України «Про банки та банківську діяльність» та відмовило надати інформацію на запит податкового органу (а.с. 118-119).

Також суд зазначає, що ухвалою суду від 26.11.2019 року витребувано від ПАТ "Дельта Банк" письмові відомості про структуру списаного боргу (зазначивши окремо суму основного списаного боргу, відсотків, пені, штрафів, інше), відповідно додаткового договору від 27.11.2013 р. до Договору про надання споживчого кредиту від 15.11.2007 р. №0, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду від 26.11.2019 року через канцелярію суду 26.12.2019 року ПАТ «Дельта Банк» подано довідку, в якій зазначено, що ОСОБА_1 анульовано (прощено) частину заборгованості за Кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року у розмірі 537 472,50 грн., з яких: 493967,40грн. - тіло кредиту; 43505,10 грн. - сума нарахованих процентів (а.с. 144).

На виконання вимог суду представником відповідача до матеріалів справи надано розрахунок нарахованих податкових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням, прийнятим до позивача,

З врахуванням вищевикладеного суд зазначає, що відповідач, приймаючи спірне у даній справі податкове повідомлення-рішення не надав належної оцінки отриманим від банківської установи ПАТ «Дельта Банк» відомостей, оскільки не врахував обставин наданих банківською установою відомостей про складові прощеної суми боргу.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи встановлено, що підставами для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугували обставини невідображення позивачем у податковій звітності під час річного декларування отриманого доходу у вигляді прощеної суми боргу за кредитним договором, що відбулося шляхом підписання додаткової угоди, але ані станом на дату проведення перевірки, ані станом на час розгляду справи не встановлено відомостей про складові суми прощеного боргу, суд приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.08.2016 прийнято без врахування усіх обставин справи та норм діючого законодавства.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України.

Отже, факт порушення прав та інтересів позивача в частині нарахування податкових зобов`язань на прощені банком суми процентів за користування кредитом знайшов підтвердження, а відтак, у суду наявні підстави для скасування форми «Р» № від 18.08.2016 в частині нарахування податковим органом ОСОБА_1 грошових зобов`язань у розмірі 9244, 83 грн., які нараховані на прощені банком проценти за користуванням кредиту.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2677,77 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 23.07.2019 року (а.с. 4).

Проте, представником позивача через канцелярію суду подане клопотання, в якому повідомив суд про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи, у зв`язку із чим просив суд повернути ОСОБА_1 надміру сплачений судовий збір (а.с. 74).

До заявленого клопотання представником позивача на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, надано копію довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 102007 (а.с. 75)

Суд з цього приводу зазначає, що відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

Отже, позивач від сплати судового збору за подання означеного адміністративного позову звільнений, а тому сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2677,77 грн. підлягає поверненю.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 18.08.2016 року Головного управління ДФС у Харківській області в частині визначення податкових зобов`язань з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 9244,83 грн., з яких 7395,87 грн. за податковими зобов`язаннями, 1848,96 грн. - за штрафними (фінансовими санкціями).

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 2677,77 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят сім гривень 77 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 лютого 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.