Справа № 199/328/20
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/328/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2020 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у званні старшого лейтенанта поліції Бондаря Сергія Ігоровича, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що постановою ЕАК №1955328 інспектора УПП в Дніпропетровській області Бондарем С.М. від 09.01.2020 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. У вказаній постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу закону, чим порушив п. 20.2 ПДР України - порушення правил руху через залізничний переїзд.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що при розгляду не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення (проступку), за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Інспектором УПП при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу, що підтверджував би те, що він порушив правила дорожнього руху.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав.

09 січня 2020 року близько 13:42 години, він, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Мерседес Бенц, державний номер НОМЕР_1 рухався по вул. Яхненківська в місті Дніпро та спонтанно був зупинений інспектором, котрий повідомив про порушення ПДР України, а саме те що позивач порушив вимогу дорожнього знаку 20.2.

На заперечення позивача стосовно того, що він не вчиняв дій, які порушували б Правила дорожнього руху України, та переглянути докази його порушення, інспектор виніс оскаржувану постанову.

Після складання винесення постанови, позивач уважно оглянув перехрестя та залізничний переїзд, і не виявив будь-яких порушень. Свої пояснення по суті він виклав інспектору в усній формі.

Так, патрульними поліцейськими винесена постанова по справі з грубим порушенням ст. 283 КУпАП, а саме неправильно вказано місце вчинення правопорушення та місце розгляду справи.

Відповідачем під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не дивлячись на заперечення позивача щодо факту вчинення правопорушення, заходів щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, перевірки доводів позивача, встановлення свідків або виявлення інших доказів, які б підтверджували або спростовували доводи позивача, здійснено не було, чим порушено вимоги ст.ст.7, 245, 280 КУпАП.

Позовна заява містить вимогу про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача не скористалася правом брати участь в судовому засіданні, надала до суду письмові пояснення, в яких просила розглядати справу у відсутність третьої особи, зазначивши в них також про те, що відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову повністю. Також надано до суду клопотання про долучення в якості доказу DVD-R диск.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Процесуальні дії у справі наступні:

-ухвалою суду залучено Департамент патрульної поліції національної поліції України, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Як встановлено судом на підставі відповідної постанови, постановою (серія ЕАК №1955328 від 09.01.2020) на позивача було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_1 09.01.2020 о 13:58 год. в м. Дніпро по вул. Яхненків, керуючи транспортним засобом MERSEDES-BENZ SPRINTER 211 CDI A, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Рух без зупинки заборонено», який розташований безпосередньо перед залізничним переїздом, чим порушив п. 20.2 Правил дорожнього руху України (а.с. 5).

Правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств,. Установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених; законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається я протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значеній статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачиться на її користь.

Таким чином, виконуючи обов`язок доказування, відповідач мав би надати докази вчинення позивачем інкримінованого останньому правопорушення, оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідач не виконав свого процесуального обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення,не надавши на виконання ч. 2 ст. 77 КАС відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на підтвердження правомірності свого рішення, натомість третьою було долучено до матеріалів справи диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, з якого встановлено ведення розмови інспектора з позивачем: позивач намагається щось говорити, але що саме не є можливим розібрати, чутно лише безперервний, швидкий та нерозбірливий говір інспектора.

Тобто, із зазначеного відеозапису, який є єдиного доказом, суд не може дійти висновку, що позивачем дійсно не було виконано вимогу дорожнього знаку 2.2.

Суд зауважує на тому, що наданий в якості доказу відеозапис не містить зафіксованого адміністративного правопорушення, яке інкримінується позивачу, як і постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, на який здійснювалася фіксація, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Наданий доказ не може вважатися належним (на зазначене звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2019 справа №428/2769/17, адміністративне провадження №К/9901/1667/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 8.4 (г) Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до статті 251 КУпАП мав би надати, зокрема, належний відеозапис події тощо (на зазначене звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 справа №338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18).

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності, та враховуючи встановлені порушення вимог закону у діях відповідача при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Що стосується позовної вимоги про визнання постанови протиправною, то позов в цій частині не може бути задоволено, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо розподілу судових витрат, то на підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову, а також враховуючи вимоги ст. 288 КУпАП (за умови оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа звільняється від сплати державного мита), суд дійшов до висновку про необхідність віднесення на рахунок держави судових витрат.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у званні старшого лейтенанта поліції Бондаря Сергія Ігоровича, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у званні старшого лейтенанта поліції Бондаря Сергія Ігоровича (м. Дніпро, вул. Троїцька, 2-А) серії ЕАК №1955328 від 09.01.2020 про накладення на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повне судове рішення складене та підписане 03.02.2020.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї