Справа № 440/5019/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/5019/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2019 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Міністерства оборони України, в якій просить суд:
зобов`язати Міністерство Соціальної політики України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" надати до Пенсійного фонду України відповідне повідомлення про прийняте Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку з 05 березня 2019 року пенсії позивача, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, визначених у постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704;
зобов`язати Пенсійний фонд України повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про підстави для проведення перерахунку пенсії, з врахуванням усіх видів грошового забезпечення, визначених у постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та про необхідність підготовки списку із включенням прізвища позивача;
зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення та надати вказівки до Полтавського обласного військового комісаріату про видачу довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії з 05 березня 2019 року, з врахуванням усіх видів грошового забезпечення, визначених у постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";
встановити судовий контроль шляхом зобов`язання відповідачів подати протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовної заяви ініціатор звернення зазначив, що з метою реалізації свого права на отримання пенсії за вислугу років у визначеному чинним законодавством розмірі та порядку звертався до відповідачів із запитами з приводу вжитих суб`єктами владних повноважень заходів та стану їх виконання щодо забезпечення належного нарахування призначених у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій з огляду на скасування судом пунктів 1-2 Постанови № 103 з 05 березня 2019 року. За результатами розгляду звернень позивача суб`єкти владних повноважень надали відповіді у формі листів по суті поставлених питань. На переконання позивача, надана у відповідь на його запити інформація свідчить, що Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України та Міністерство оборони України не вчинили жодних дій, спрямованих на приведення алгоритму обчислення пенсії позивача у відповідність до чинного законодавства, а відтак, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про спонукання відповідачів до вчинення певних дій.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
17 січня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом отримано відзив Міністерства оборони України, в якому відповідач проти позову заперечував, пояснивши, що правові підстави для підготовки довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій відсутні, а тому Міністерство оборони України не вбачає в бездіяльності обласних військових комісаріатів з цього приводу ознак бездіяльності, а відтак не вважає за доцільне зобов`язувати останні, як того вимагає позивач, формувати та подавати до головних управлінь Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій /а.с. 55-59/.
20 січня 2020 року до суду надійшов відзив Пенсійного фонду України на позов, в якому останній позов не визнав, зазначивши, що з 01 січня 2018 року позивач набув права на перерахунок пенсії у зв`язку з набуттям чинності змінами до Постанови № 704, однак станом на зазначену дату передбаченого Кабінетом Міністрів України порядку не існувало, останній був прийнятий пізніше - 21 лютого 2018 року та набув чинності 24 лютого 2018 року (Постанова № 103); з цього часу Уряд не приймав жодних рішень, які б зумовлювали перерахунок пенсій. За викладених обставин відповідач вважає, що не має правових підстав для повідомлення головних управлінь Пенсійного фонду України про наявність підстав для перерахунку пенсій військовим пенсіонерам, у тому числі позивачу /а.с. 65-68/.
21 січня 2020 року судом одержано відзив Міністерства соціальної політики України на позов, у якому останнє заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що про наявність підстав для перерахунку пенсій з 01 січня 2018 року Міністерство соціальної політики України повідомило Пенсійний фонд України листом від 26 лютого 2018 року; зазначене повідомлення стало підставою для започаткування процедури перерахунку пенсій військовим пенсіонерам, у тому числі позивачу, з 01 січня 2018 року на підставі порядку, встановленого Постановою № 103; з цього часу змін щодо розміру та видів грошового забезпечення, передбачених Постановою № 704 Урядом не вносилось, а відтак відсутні підстави для повідомлення Пенсійного фонду України про необхідність проведення перерахунку пенсій /а.с. 73-79/.
Правом на подання відповіді на відзиви ОСОБА_1 не скористався.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 є військовим пенсіонером та з 2002 року отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно Закону України № 2262-ХІІ.
12 липня 2019 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив повідомити про те, чи здійснювалось Пенсійним фондом України повідомлення головних управлінь, зокрема, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, і чи надсилалась відповідна інформація до Міноборони /а.с. 14/.
25 липня 2019 року Пенсійним фондом України за результатами розгляду звернення позивача надано відповідь про відсутність передбачених Законом № 2262-ХІІ підстав для перерахунку пенсій, призначених цим Законом /а.с. 15/.
09 вересня 2019 року ОСОБА_1 на Урядову "гарячу лінію" надіслав звернення до Прем`єр-міністра України з проханням надати інформацію про те, чи приймались Кабінетом Міністрів України після вступу в законну силу рішення Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/3858/18 від 05 березня 2019 року про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині, додаткові нормативно-правові акти щодо прийняття рішення про перерахунок пенсії військовим пенсіонерам та щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитись перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ; чи є необхідність у прийнятті додаткових нормативно-правових актів для забезпечення перерахунку пенсій, призначених на підставі Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з визнанням Постанови № 103 протиправною та нечинною в окремій її частині; а також просив повідомити дату прийняття рішення про виконання вимог рішення Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/3858/18 від 05 березня 2019 року /а.с. 16/.
Вищевказане звернення опрацьовано Міністерством соціальної політики України та Міністерством юстиції України. Листом Міністерства соціальної політики України № 6087/0/196-19/54 від 12 вересня 2019 року позивача повідомлено про те, що з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 804 від 14 серпня 2019 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" /а.с. 17-18/. Листом Міністерства юстиції України № 36557/С-15737/6.4 від 07 жовтня 2019 року повідомлено, що на виконання вимог рішення Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/3858/18 від 05 березня 2019 року про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині Кабінет Міністрів України забезпечив опублікування резолютивної частини зазначеного судового акта у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт /а.с. 19-21/.
Листами від 06 листопада 2019 року позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Міністерства оборони України з вимогами щодо вчення конкретних дій, спрямованих на забезпечення здійснення перерахунку пенсій військовим пенсіонерам з урахуванням тієї обставини, що Постанова № 103 визнана протиправною та нечинною в окремій її частині /а.с 22-24/.
За результатами розгляду вищевказаних звернень відповідачі надали відповіді зі змісту яких випливає, що для вчинення дій, на яких наполягає позивач, відсутні правові підстави, а відтак виконання його пропозицій є неприпустимим /а.с. 25-27, 31/.
Позивач, констатуючи, але не оскаржуючи, протиправну бездіяльність відповідачів, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.
За правилами частини вісімнадцятої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Частиною другою статті 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрала чинності з 01 січня 2017 року) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Так, рішенням Уряду передбачено набрання чинності з 01 березня 2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704), якою визначено розміри та порядок обчислення і виплати грошового забезпечення окремим категоріям військовослужбовців.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Водночас Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2018 року прийнято постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі - Постанова № 103), відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Відповідно до пункту 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року.
Крім того, цією постановою внесені зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (надалі - Порядок № 45), пунктом 1 якого передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку № 45 визначено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію, зокрема, Міноборони. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
За приписами пункту 3 Порядку № 45 на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Відтак, із набуттям чинності Постановою № 704 у позивача виникло право на перерахунок його пенсії з 01 січня 2018 року. Судом встановлено, що за результатами реалізації передбаченої Порядком № 45 процедури взаємодії державних органів військовим пенсіонерам, в тому числі позивачу, забезпечено здійснення перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням приписів чинної на дату здійснення перерахунку пенсії Постанови № 103.
У подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 пункти 1 та 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 визнано протиправними та нечинними; зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/3858/18 від 05 березня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 залишено без змін.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Оскільки підстави, передбачені Законом № 2262-ХІІ та Порядком № 45 з 05 березня 2019 року не виникали (підвищення грошового забезпечення Урядом не запроваджувалось), то підстави ініціювати процедуру, врегульовану Порядком № 45, у відповідачів були відсутні.
За викладених обставин, спонукати Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України та Міністерство оборони України до виконання алгоритму дій, спрямованого на здійснення перерахунку пенсій військовим пенсіонерам, в тому числі позивачу, є неприпустимим.
Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту позовних вимог випливає, що позивач, не оскаржуючи будь-яких рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, прийнятих чи вчинених ними як суб`єктами владних повноважень та які б порушували права позивача у публічно-правових відносинах, просить суд спонукати відповідачів до вчинення певних юридично значимих дій.
Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що Міністерством соціальної політики України, Пенсійним фондом України та Міністерством оборони України не порушувались права позивача у публічно-правових відносинах.
Крім того, за усталеною правовою позицією Верховного Суду право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.
Згідно з частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього випливає, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.
З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Слід зауважити, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про допущення відповідачами його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 205, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601, ), Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01014, ), Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м. Київ, 03168, ) про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя А.О. Чеснокова