Справа № 440/2341/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 р. Справа № 440/2341/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-Полтава 2009" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2019, суддя О.В. Гіглава, повний текст складено 06.09.19, по справі № 440/2341/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-Полтава 2009"

до Управління Держпраці у Полтавській області

про скасування припису та постанов,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Люкс-Полтава 2009» звернулось до суду із позовом, у якому просило скасувати припис Управління Держпраці у Полтавській області від 13.05.2019 року № ПЛ4181/783/АВ/П та постанови про накладення штрафу від 04.06.2019 року № ПЛ4181/783/АВ/П/ТД-ФС, № ПЛ4181/783/АВ/П/ІП-ФС.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись із таким рішенням суду ТОВ «Люкс-Полтава 2009» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт наголошував саме на цивільно-правовому характері відносин, що склались між позивачем та ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважала рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, на підставі наказу від 25.04.2019 року № 100П начальника Управління Держпраці у Полтавській області, направлення № 859 від 25.04.2019 року у період з 25.04.2019 року по 13.05.2019 року інспекторами праці проведено інспекційне відвідування ТОВ «Люкс-Полтава 2009».

За результатами зазначеного відвідування складено акт № ПЛ4181/783/АВ від 13.05.2019 року інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, яким зафіксовано порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України щодо допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та ч. ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" щодо строків виплати заробітної плати.

13.05.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області складено припис про усунення виявлених порушень № ПЛ4181/783/АВ/П, яким зобов`язано позивача у строк до 12.06.2019 року усунути виявлені перевіркою порушення.

На підставі зазначеного акту Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено постанови № ПЛ4181/783/АВ/П/ІП-ФС, якою на ТОВ «Люкс-Полтава 2009» за порушення ч. ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" накладено штраф у розмірі 4173,00 грн.; № ПЛ4181/783/АВ/П/ТД-ФС, якою на ТОВ «Люкс-Полтава 2009» за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.

Не погодившись із зазначеними приписом та постановами, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини за цивільно-правовими угодами між позивачем та працівниками мали трудових характер, з огляду на що оскаржувані рішення відповідача прийняті у відповідності до вимог діючого законодавства з урахуванням встановлених в ході перевірки фактів порушення позивачем вимог законодавства про працю.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295.

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з пп. 3 п. 5 Порядку № 295, інспекційне відвідування проводиться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

В силу пп. 4 п. 5 Порядку № 295, інспекційне відвідування проводиться за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Отже, відповідачем на підставі листа, отриманого від Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області від 16.04.2019 року №2356/115/102-2019, в якому останнє просило у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження від 03.03.2017 № 0000025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, керуючись ст. ст. 40, 41 Кримінального процесуального кодексу України, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України "Про заходи, спрямовані на детінізацію відносин у сфері зайнятості населення" від 05.09.2018 №649-р, виділити співробітників для проведення спеціальних дій з працівниками Управління захисту економіки в Полтавській області по перевірці перевізників, якими здійснюються пасажирські перевезення в м. Полтава та Полтавській області з 17.04.2019 року до 27.04.2019 року.

Відповідно до положень Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Стосовно висноків суду першої інстанції в частині порушення ТОВ «Люкс - Полтава 2009» ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", ч. 1 ст. 115 КЗпП України колегія суддів зазначає наступне.

Так, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначені положеннями Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 24 зазначеного Закону встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Положення аналогічного змісту містить ст. 115 КЗпП України.

Судовим розглядом встановлено, що виплата заробітної плати за березень 2019 року на загальну суму 119172,90 грн. працівникам позивача здійснена 08.04.2019 року, а отже пізніше семи днів після закінчення періоду, за який проводилася виплата, що підтверджується наявною у матеріалах справи відомістю на виплату готівки № ВПЗ-000007 за березень 2019 року.

При цьому, затримку у виплаті заробітної плати позивач обґрунтовував тим, що 07.04.2019 року збігалось з вихідним днем (неділя), у зв`язку з чим виплата здійснена 08.04.2019 року.

Однак такі доводи є безпідставними, оскільки положення законодавства про працю не містять виключень із встановленого ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", ч. 1 ст. 115 КЗпП України обов`язку роботодавця здійснювати виплату заробітної плати напередодні у разі збігання дня виплати із вихідним, святковим або неробочим днем.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно правомірності оскаржуваної постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 04.06.2019 року № ПЛ4181/783/АВ/П/ІП-ФС.

Щодо порушення ТОВ «Люкс-Полтава 2009» положень ст. 265 КЗпП України колегія суддів зазначає наступне.

У даному випадку за підсумками проведення іспекційного відвідування ТОВ «Люкс-Полтава 2009» встановлено допущення позивачем до роботи працівника ОСОБА_1 без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги ст. 24 КЗпП України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За визначенням ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Колегія суддів зазначає, що діяльність працівника в рамках трудового договору характеризується наступними правовими ознаками: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); не на свій страх і ризик, а шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Такі ознаки трудового договору визначені положеннями КЗпП України та іншими законодавчими актами, що регулюють трудові відносини: Закон України «Про відпустки», Закон України «Про оплату праці», Закон України «Про колективні договори і угоди», Закон України «Про охорону праці».

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

У свою чергу, відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Таким чином, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик; предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт, за наслідками яких замовник зобов`язується оплатити підрядникові виконану ним роботу, тобто предметом є кінцевий результат, а не процес праці; метою договору підряду є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, щодо кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «Люкс-Полтава 2009» укладена цивільно-правова угода від 13.04.2019 № 1 із ОСОБА_1 , за умовами якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги) - допомога водію в обілечуванні пасажирів.

Відповідно до п. 3 зазначеної угоди сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань за цією угодою відповідно до чинного законодавства.

Слід звернути увагу, що ч. 1 ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Згідно зі ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Таким чином, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що покладення на особу, яка виконує роботи, матеріальної відповідальності є ознакою трудових відносин.

Окрім того, розд. 5 зазначеного угоди передбачено координація та контроль за виконанням робіт, а саме відповідно до п. 5.1 угоди координація процесу виконання роботи покладається на уповноваженого представника замовника в особі Мельничук М.М.

При цьому, координація полягає в організації процесу робіт, контролю за ходом їх виконання та якістю.

За таких обставин слід дійти висновку, що процес організації праці покладено на сторону замовника, що також згідно з положеннями ст. 21 КЗпП України є характерною ознакою трудових відносин.

Також, зі змісту цивільно-правової угоди встановлено, що оплата праці ОСОБА_1 здійснювалась шляхом сплати винагороду за годину відпрацьованого часу, що фактично є погодинною оплатою праці, яка відповідно до ст. ст. 92, 96 КЗпП України є ознакою трудових відносин.

Крім того умовами зазначеної угоди не зазначено конкретного обсягу робіт/ послуг, які має виконати чи надати ОСОБА_1 .

Втім відповідно до наданих ОСОБА_1 пояснень, остання знаходиться на маршруті з 07:00 год і її робоча зміна триватиме до 14:00 год.

Отже, фактично ОСОБА_1 встановлено режим роботи, який підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку та графіку роботи товариства.

На підставі викладеного колегія суддів доходить наступних висновків.

Так, зі змісту наданої цивільно-правової угоди не вбачається який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не вказана одиниця виміру, ціна за одиницю, тобто не визначено конкретного обсягу роботи під час укладання угоди; предметом такої угоди є саме процес праці, а не її кінцевий результат; ОСОБА_1 повинна була виконувати систематично певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк, угода не містить визначення, який конкретний результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Отже, колегія суддів погоджєуться із висновками суду першої інстанції, що між позивачем та ОСОБА_1 фактично склались трудові правовідносини, а не відносини цивільно-правового характеру.

Таким чином, судовим розглядом підтверджено факт порушення ТОВ "Люкс-Полтава 2009" ч. 3 ст. 24 КЗпП України, з огляду на що є правомірними оскаржувані припис Управління Держпраці у Полтавській області від 13.05.2019 року № ПЛ4181/783/АВ/П та постанови про накладення штрафу від 04.06.2019 року № ПЛ4181/783/АВ/П/ТД-ФС, № ПЛ4181/783/АВ/П/ІП-ФС.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-Полтава 2009" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 по справі № 440/2341/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 03.02.20.

(у зв`язку із перебуванням судді Бершова Г.Є. у відпустці)