Справа № 460/1627/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1627/19 пров. № 857/12178/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року (суддя- Друзенко Н.В., ухвалене в м. Рівне о 15:13, повний текст складено 07.10.2019р.) у справі № 460/1627/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області та просить, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.06.2019 № щодо донарахування податку на додану вартість товарів з ввезених на територію України товарів у сумі 29081 грн. 05 коп. та № щодо донарахування мита на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами в сумі 13218 грн. 66 коп.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач - ОСОБА_1 , подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує на неповне з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким його позовні вимоги - задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт покликається на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення зроблено помилковий висновок про те, що подані ним документи для митного оформлення не містили усі відомості, що дозволяли ідентифікувати оцінюваний товар, об`єктивні та достовірні дані, що підтверджують заявлену митну вартість імпортованого транспортного засобу за ціною договору. Також зазначає про невірне визначення митної вартості авто, оскільки ним придбано пошкоджений автомобіль. Зазначає, що всі надані документи щодо придбання автомобіля приєднані до справи дійсні і не спростовані у законному порядку. Вартість придбаного транспортного засобу 3900 Євро підтверджена експортною декларацією та іншими документами. Зазначає, що він особисто не отримував акту перевірки, був позбавлений права надати особисті пояснення. Також зазначає, що спірний автомобіль був придбаний у представника фірми UAB "ROLIDAS", тому йому не було відомо, кому та коли належав автомобіль до моменту придбання.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що у період з 28.05.2019 по 30.05.2019 ГУ ДФС у Рівненській області проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 08.11.2018 №UA204010/2018/2244374, висновки якої викладено в акті перевірки № 1187/17-00-13-04/ від 11.06.2019.

З даного акту вбачається, що позивачем при декларуванні транспортного засобу "Mitsubishi", модель "Outlander" (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), нарахуванні та сплаті платежів за митною декларацією від 19.03.2018 №UA205090/2018/019892 допущено порушення статті 49, частини першої статті 51, статті 52, частини другої статті 53, статті 257, частин першої та другої статті 270, частини першої статті 272, частини другої статті 277, статті 278, статті 289 Митного кодексу України, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, зокрема, має місце невідповідність відомостей заявленої у декларації від 08.11.2018 №UA204010/2018/2244374 митної вартості ввезеного транспортного засобу та відомостей щодо дійсної вартості цього транспортного засобу, наданої уповноваженим органом іноземної держави, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита в розмірі 10574 грн. 93 коп. та по податку на додану вартість в розмірі 23264 грн. 84 коп.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем 26.06.2019 були прийняті податкові повідомлення-рішення: №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів" в сумі 29081 грн. 05 коп., у тому числі за основним платежем на 23264 грн. 84 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5816 грн. 21 коп.; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами" в сумі 13218 грн. 66 коп., у тому числі за основним платежем на 10574 грн. 93 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2643 грн. 73 коп.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, а відтак відповідачем правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Колегія суддів зазначає, що подані позивачем до митного оформлення документи (декларація митної вартості та рахунок-фактура (інвойс)) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вбачається з листа від литовської фірми UAB «ROLIDAS» (з перекладом на українську мову), придбаний автомобіль марки MITSUBISHI моделі OUTLANDER ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 у представника литовської фірми UAB «ROLIDAS» відповідно до наданого рахунку - фактури (інвойс) №б/н від 02.11.2018р., дійсно за ціною 3900 Євро 02.11.2018року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до Рівненської митниці ДФС 08.11.2018 подано митну декларацію №UA204010/2018/224437. Згідно декларації позивачем заявлено до митного оформлення ввезений ним з Литви легковий автомобіль, марка "Mitsubishi", модель "Outlander", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , рік виготовлення 2013, тип палива дизельний, об`єм двигуна 2288см.куб, тип кузова - універсал, загальна кількість місць -7, бувший у використанні.

Для митного оформлення позивачем надано митному органу інвойс від 02.11.2018, б/н, виданий UAB"ROLIDAS", відповідно до якого вартість транспортного засобу становить 3900 євро.

Митну вартість ввезеного транспортного засобу позивачем визначено у розмірі 124976 грн. 42 коп., або 3900 євро та за наслідками митного оформлення транспортного засобу сплачено мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами України на територію України та податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів.

Стосовно листа від митного департаменту при Міністерстві фінансів Литовської Республіки №(20.4/05)3В-1008 щодо проведення перевірки по продажу та експорту транспортного засобу "Mitsubishi Outlander" (номер кузова НОМЕР_1 )., як підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то слід зазначити, що таке повідомлення не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідач не довів, що одержані від митних органів Литовської Республіки документи мають переважне доказове значення порівняно з документами, поданими позивачем для митного оформлення згаданого вище транспортного засобу.

Оскільки, легковий автомобіль марки MITSUBISHI моделі OUTLANDER ідентифікаційний номер кузова- НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_1 в представника литовської фірми UAB «ROLIDAS» а не UAB «EDTBALTIC», а відтак йому не може бути відомо про те коли та кому належав даний автомобіль марки MITSUBISHI моделі OUTLANDER ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_2 до того моменту як він його придбав відповідно до наданого позивачем рахунку - фактури (інвойс) №б/н від 02.11.2018р. за ціною 3900 Євро.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем були надані документи, що містять недостовірні дані в частині вартості автомобіля, що призвело до заниження митної вартості товару, оскільки дана обставина, а саме недостовірність вартості автомобіля, як вказує суд першої інстанції, спростовується наявним у справі рахунком-фактурою (інвойсом) № б/н від 02.11.2018 року, як доказом придбання позивачем автомобіля у представника литовської фірми UAB «ROLIDAS».

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи, через що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 460/1627/19 скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 26.06.2019 № та №.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 04.02.2020 року, у зв`язку із перебуванням судді Глушка І.В. у відпустці в період з 21.01.2020 р. по 03.02.2020р.