Справа № 520/5745/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 р.Справа № 520/5745/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

представника позивача Яковлєвої Л.І.

представника відповідача Зеленохатова І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків, повний текст складено 11.09.19 року по справі № 520/5745/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДФС, контролюючий орган), в якому просить суд скасувати рішення № від 25.03.2019 "Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 37124,93 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на доводи та обґрунтування позивача.

Судом не враховано ту обставину, що відповідачем не надано належного розрахунку пені та штрафних санкцій, не надано жодної відповіді з приводу того, з яких сум нараховані штрафні санкції та пеня та на підставі чого здійснені відповідні нарахування.

Окрім того, відсутні посилання на акт документальної перевірки платника єдиного внеску в оскаржуваному рішенні.

Отже, правові підстави для нарахування пені та штрафних санкцій стосовно ОСОБА_1 у податкового органу також були відсутні.

Також, позивач зазначає, що згідно з п. 5 розділу VII Інструкції № 449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати, звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з доданим значенням), вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком, рішення суду.

Відповідно до п. 7 розділу VII Інструкції № 449, рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених, зокрема у п. 2 розділу VII Інструкції № 449, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник.

За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника ЄСВ до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Жодних доказів з вищезазначених відповідачем не додано.

Відповідно до Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15 березня 2017 року № Ф-15470- 17 станом на 31 січня 2017 року заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становила 18964,08 грн.

Як вбачається з копії інтегрованої картки ОСОБА_1 , доданої представником відповідача до відзиву на позов, 11.03.2019 року ОСОБА_1 була сплачена недоїмка в розмірі 18964,08 грн.

Отже, відповідно до вимог VII Інструкції № 449, період та сума для нарахування пені має визначатись з урахуванням Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15 березня 2017 року № Ф-15470-15. І якщо слідувати п. 5 Інструкції № 449, сума пені має бути значно меншою ніж зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні.

Жодних доказів, що підтверджували б правомірність нарахування штрафних санкцій та пені, зазначених в оскаржуваному рішенні, відповідачем по справі не надано.

Розрахунок, доданий відповідачем до оскаржуваного рішення, взагалі не містить чітких та зрозумілих даних про розмір суми недоїмки, розмір та періоди нарахування штрафних санкцій, розмір та періоди нарахування пені.

Таким чином, на думку позивача, дії Головного управління ДФС у Харківській області в нарахуванні пені та штрафних санкцій, зазначених у рішенні № від 25.03.2019 року «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску", є неправомірними і, як наслідок, рішення підлягає скасуванню в повному обсязі.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 р. та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Протокольною ухвалою колегії суддів задоволено клопотання відповідача та здійснено заміну відповідача - Головного управління ДФС у Харківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 , є фізичною особою - підприємцем, платником єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.

Головним управлінням ДФС у Харківській області 25 березня 2019 року прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № , яким до ОСОБА_1 було застосовано штрафні санкції в розмірі 860,46 грн. за період з 23.04.2013 по 21.10.2014, у розмірі 5757,26 грн. за період з 21.01.2015 по 14.03.2019 та нараховано пеню у розмірі 30537,21 грн.

ОСОБА_1 , не погодившись із вказаним рішенням № від 25.03.2019, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час винесення спірного рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому таке рішення є правомірним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 4 Закону України №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-VІ платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України №2464-VІ, платники єдиного внеску, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За правилами ч. 10 ст. 9 Закону №2464, днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску: накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України №2464-VІ).

Відповідно до п.10 ст.25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 13 ст. 25 Закону України №2464-VІ, нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

За змістом пп. 2 п. 2 розд. VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

При цьому, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до Закону сплачуються із зазначених сум або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 - 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Таким чином, з 2017 року особи, які проводять незалежну професійну діяльність, навіть у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, зобов`язані визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464.

При цьому, сума єдиною внеску не може бути меншою за розмір мінімальною страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 в редакції Закону №1774).

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувались вимоги ст.9 Закону України №2464-VI, єдиний внесок за залишками, переданими Пенсійним фондом України за періоди ІІІ-ІV квартали 2013 року, І-ІV квартали 2014 року, І- ІV квартали 2015 року, І - ІV квартали 2016 року, І - ІV квартали 2017 року, І - ІV 2018 року сплачено з порушенням встановленого строку.

Отже, у зв`язку з тим, що платником податку було порушено терміни сплати єдиного внеску, відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України №2464-VI передбачено застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10 відсотків до 01.01.2015 р. та 20 відсотків з 01.01.2015 р. та, відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Вищезазначене стало підставою для винесення ГУ ДФС України у Харківській області рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 25 Закону України №2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею; суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до інтегрованої картки платника податку АІС "Податковий блок", розрахунку штрафної санкції підлягає нарахуванню ОСОБА_1 штрафу та пені на загальну суму 37124,93 грн., з яких нараховано штраф за несплату (неперерахування) або не своєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10 відсотків до 01.01.2015 року на суму 860,46 (за період з 23.04.2013 по 21.10.2014) та 20 відсотків на суму 5727,26 грн. (за період з 21.01.2015 по 14.03.2019), а також нараховано пеню в розмірі 30537,21 грн. (0,1% на суму недоїмки за кожний день прострочення платежу, тобто, за період з 23.04.2013 по 14.03.2019 року).

При цьому, твердження позивача про те, що відповідно до Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15 березня 2017 року № Ф-15470-17 станом на 31 січня 2017 року заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становила 18964,08 грн., яка 11.03.2019 року ОСОБА_1 була сплачена недоїмка в розмірі 18964,08 грн., а тому сума пені має бути значно меншою ніж зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні, не приймаються до уваги через таке.

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, за рахунок внесених позивачем платежів (проплата заборгованості відбувалася частками) погашались суми недоїмки в порядку календарної черговості їх виникнення (такий порядок погашення недоїмки передбачений ч. 6 ст. 25 Закону України № 2464), внаслідок чого, в інтегрованій картці платника рахувалась постійна недоїмка в різних сумах.

Розрахунок фінансових санкцій здійснювався на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника, який охоплює увесь період, за який нараховано позивачеві пеню та штрафні санкції, а також всі операції, зокрема, щодо платежів, заборгованості тощо підприємця.

Відповідачем також надано до матеріалів справи відповідний розрахунок пені та штрафних санкцій, що спростовує доводи апеляційної скарги про його відсутність та незрозумілість.

Щодо посилання представника позивача на те, що після винесення оскаржуваного рішення відповідач надіслав на адресу позивача ще декілька вимог з іншими сумами, колегія суддів зауважує на те, що з`ясування цього питання виходить за межі позовних вимог та відповідно не потребує оцінці при розгляді цієї адміністративної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що відповідач під час винесення спірного рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тоді як позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність його рішення, що оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року по справі № 520/5745/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.В. Зеленський І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 04.02.2020 року