Справа № 420/3790/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду
03 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3790/19
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2020 року залишено без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії.
Як слідує зі змісту положень ч.3 ст.34 КАС України, суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку, яка приєднується до матеріалів справи і є відкритою для ознайомлення.
Хоча і окрема думка, в свою чергу, немає жодного правового значення для результатів розгляду справи, але, відповідно до вимог процесуального закону, виключно саме таким чином суддя у процесуальний спосіб може висловити свою незгоду з прийнятим по справі рішенням суду в цілому та зняти з себе професійну відповідальність за його зміст та подальшу реалізацію.
Таким чином, користуючись наданим КАС України правом на висловлення окремої думки, вважаю за необхідне виразити свою «незгоду» із прийнятою колегією суддів постановою.
Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Одеській області, в якому просив суд:
- скасувати наказ від 15.05.2019 року №537 о/с в частині щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області та призначення старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, з встановленням посадового окладу 2500 грн.;
- зобов`язати ГУНП в Одеській області поновити ОСОБА_1 на попередній посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області шляхом видання відповідного наказу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 04.02.2019 року працював на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одеса ГУНП в Одеській області (а.с.12, 92).
Наказом ГУНП в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с «По особовому складу» (а.с.9-11, 36, 87-89, 138-140) відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби призначено майора поліції Шпака С.В. старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши посадовий оклад 2500,00 грн., звільнивши з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі цього Головного управління.
З вказаним наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15.05.2019 року №537 о/с «По особовому складу» позивач ознайомлений 07.06.2019 року, про що свідчить відповідна відмітка на його копії, яка міститься в матеріалах справи (а.с.11).
Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України № 580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч. З ст. 59 Закону України № 580-VІІІ рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Частиною 4 ст. 59 Закону України № 580-VІІІ визначено, видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Підстави для переміщення поліцейських на інші посади визначені ст. 65 Закону України № 580-VІІІ.
Зокрема відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України № 580-УІІІ переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади:
- для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;
- за ініціативою поліцейського;
- у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби);
- за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації;
- у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.
Тобто з цієї норми Закону вбачається, що переміщення відбулось не за ініціативою поліцейського (де повинен бути рапорт про переведення або згода на таке переведення) , а для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
Щодо нерівнозначності посади зазначаємо наступне:
За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України № 580-VIII систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.
Пунктом 7 Положення про Національну поліцію затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877 встановлено, Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі, районах, містах, районах у містах. Умову визнання посади поліцейського нерівнозначною визначено ч. 2 ст. 65 Закону України № 580-VІІІ відповідно до якої посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.
Це означає, що переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції можливе лише за умови, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщається.
Позивач обіймав посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі - «майор поліції».
Згідно наказу ГУНП в Одеській області № 537 о/с від 15.05.2019, майора поліції Шпака С.В. було призначено старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Розділянського відділу поліції ГУНГІ в Одеській області шляхом звільнення з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі цього ж управління.
Тобто, позивача не позбавлено спеціального звання та не понижено у спеціальному званні, а лише переміщено на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходи з інтересів служби.
Відповідно до ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліції» переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Згідно ч. 9 ст. 65 Закону України № 580-VІІІ переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Судом 1-ї інстанції був помилково застосований Закон України від 10.10.2015 №889-8 VIII «Про державну службу» для вирішення спірних правовідносин.
Такий орган виконавчої влади як поліція має спеціальний статус, а тому регулюється виключно нормами спеціального законодавства в частині прийняття, переміщення та звільнення осіб зі служби.
Закон України «Про Національну поліцію» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі застосуванню мають підлягати норми спеціального законодавства.
Отже, служба в поліції регулюється спеціальним законодавством та атестований працівник поліції не підпадає під дію Закону України від 10.10.2015 №889-8 VIII «Про державну службу».
Закон України № 580-УІІІ «Про Національну поліцію» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі застосуванню мають підлягати норми спеціального законодавства.
Таким чином, як вже зазначалося вище, підстави для переміщення поліцейських на інші посади та рівнозначність посад детально роз`яснені та визначені Законом України № 580-VІІІ та штатним розписом, затвердженим наказом Національної поліції України, аніяким чином Законом України «Про державну службу».
Крім того, щодо рівнозначності посади, хочу звернути увагу на те, що відповідно до наказу Національної поліції України № 142 від 04.12.2015 року «Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних граничних спеціальних звань», посади: начальника сектору кримінальної поліції Таїровського відділення Київського відділу поліції в місті Одесі та старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Розділянського відділу поліції ГУНП в Одеській області є рівнозначними та мають граничне спеціальне звання «капітан поліції», що спростовує відповідну тезу позивача.
Як вже зазначалося, переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції можливе лише за умови, якщо спеціальне звання займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщається.
Отже, зазначені посади є рівнозначними та мають граничне спеціальне звання «капітан поліції», а таким чином ОСОБА_1 було призначено на рівнозначну посаду тій, яку він обіймав.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідачем було видано спірний наказ № 537 о/с від 15.05.2019 на законних підставах, керуючись нормами чинного законодавства, жодним чином не порушуючи прав та законних інтересів позивача.
З огляду на викладене, вважаю що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2019 року підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Суддя Д.В. Запорожан