Справа № 200/13734/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 р. Справа№200/13734/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправної бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі відповідач, управління ) про (з урахуванням уточненої позовної заяви) визнання протиправною бездіяльність що полягає у відмові прийняти акт №11ф. Н-1 від 12 лютого 1995 року про нещасний випадок на виробництві, затверджений печаткою Виробничого об`єднання «Луганськвугілля», що стався із потерпілим ОСОБА_2 09 лютого 1995 року та продовження призначеної щомісячної страхової виплати, зобов`язання прийняти акт 11ф. Н-1 від 12 лютого 1995 року про нещасний випадок на виробництві, затверджений печаткою Виробничого об`єднання «Луганськвугілля», що стався із потерпілим ОСОБА_2 09 лютого 1995 року та продовжити раніше призначену щомісячну страхову виплату.

В обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку з отриманням травми ніг, 12 лютого 1995 року було складено акт №11ф. Н-1 про нещасний випадок на виробництві. Акт підписаний власником підприємства та скріплений печаткою Виробничого об`єднання «Луганськвугілля». З 2001 року позивач отримував від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві відшкодування у зв`язку зі втратою працездатності.

У зв`язку зі зміною місця проживання, позивач 09 вересня 2019 року звернувся до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області для продовження раніше призначених страхових виплат, однак листом від 28 жовтня 2019 року відповідач повідомив, що наданий акт №11ф. Н-1 від 12 лютого 1995 року не відповідає формі, встановленій положеннями постанови КМУ № 627 від 10.08.1993 р.

Позивач вважає таку бездіяльність управління протиправною, оскільки наданий ним акт складений на бланку, який використовувався у період до прийняття постанови КМУ № 623 від 10 серпня 1993 року.

Ухвалою суду від 21 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

09 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, по-перше, що спірні правовідносини виникли між позивачем та Костянтинівським відділенням управління та безпосередньо Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області не є учасником спірних правовідносин. По-друге представник відповідача зазначив, що підставою для виплати страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами, однак форма наданого позивачем акту № 11 повністю не відповідає встановленій додатком 1 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженим постановою КМУ від 10 серпня 1993 року. (далі Порядок № 623) Наданий позивачем акт підписано керівником та бухгалтером структурного підрозділу, в той час як в Порядку № 623 ( відповідно до норми закону, діючого на момент настання нещасного випадку) до складу комісії з розслідування нещасного випадку входили: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства (голова комісії), керівник структурного підрозділу або головний спеціаліст, представник профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноважений трудового колективу з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки. Представник відповідача зазначив, що положеннями діючого законодавства визначений перелік документів, які необхідні для розгляду справ про страхові виплати, які в свою чергу не були надані позивачем. Крім того, страхові виплати проводяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК, однак з 01 лютого 2015 року у позивача відсутнє право на одержання страхових виплат, оскільки не встановлено ступінь втрати працездатності.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 05 жовтня 2018 року № 1425-72929.

Відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Костянтинівське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є відокремленим підрозділом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, яке зареєстровано в якості юридичної особи 10.05.2017 року за № 0006426, включено до ЄДРПОУ за № 41325231.

Судом встановлено, що 10 лютого 1995 року з ОСОБА_2 трапився нещасний випадок на виробництві, про що складено відповідний акт № 11 від 12 лютого 1995 року. (а.с. 6-7)

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 18 серпня 2005 року серії №1-ЕД № 000108 ОСОБА_2 змінив ім`я на ОСОБА_1 . (а.с. 8)

Відповідно до довідки МСЕК серії 1 0 НОМЕР_3 № 093509 ОСОБА_1 встановлено 20% втрату працездатності з 01 січня 2013 року по 01 лютого 2015 року. (а.с. 9)

09 вересня 2019 року позивач звернувся до Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про поновлення щомісячних страхових виплат. (а.с.31)

Відповідач листом від 28 жовтня 2019 року № 01-06-1867 повідомив, що наданий акт формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 12 лютого 1995 року № 11 не відповідає формі встановленій додатком 1 до постанови КМУ від 10 серпня 1993 року № 623. (а.с. 12)

Позивач вважає бездіяльність щодо не прийняття акту та не продовження виплати страхових виплат протиправною, тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105-XIV).

Статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до ст. 43 Закону №1105-XIV 1 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються:

1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;

2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Строки проведення страхових виплат визначені ст. 47 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частинами 5 та 6 ст. 47 Закону визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п. 3 розд. VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 01 жовтня 2014 року № 531 встановлено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27 (далі Порядок №27)

Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 27 внутрішньо переміщені особи мають право на продовження раніше призначених страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду або його відділенні за фактичним місцем проживання (перебування).

Для продовження раніше призначених страхових виплат внутрішньо переміщена особа подає такі документи:

заяву;

копію довідки про взяття на облік;

рішення Комісії (у разі наявності на момент подачі документів);

копію паспорта або документа, що посвідчує особу;

копію реєстраційного номера облікової картки платника податків або паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) при пред`явленні оригіналів.

Потерпілий на виробництві або особа, що має право на страхові виплати, надає справу про страхові виплати, на підставі якої йому (їй) були призначені страхові виплати (за наявності).

У випадку відсутності у внутрішньо переміщеної особи оригіналу справи про страхові виплати, робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення за фактичним місцем проживання (перебування) одержує відомості з інформаційно-аналітичної системи Фонду про розмір щомісячних страхових виплат для продовження страхових виплат.

Такий самий механізм продовження страхових виплат діє і для осіб, які отримували ці виплати в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що знаходилися на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження або на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а постійно проживають на території України, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. У цьому випадку замість довідки про взяття на облік потерпілий надає копію сторінки паспорта, що містить відомості про місце проживання, з одночасним пред`явленням оригіналу. (пункт 3.2)

У разі звернення внутрішньо переміщеної особи з повним переліком документів, зазначеним у пункті 3.1 цього розділу та наявності рішення Комісії, робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення не пізніше десяти робочих днів приймає рішення про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, яке оформлює постановою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати на строк, на який особа має право на страхові виплати згідно з законодавством. (пункт 3.4)

У разі закінчення права на отримання страхових виплат, за умови подання необхідних документів, що підтверджують право на продовження страхових виплат (продовження дії висновку МСЕК, довідки про продовження навчання, інших документів, що підтверджують право на продовження страхових виплат), робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення за фактичним місцем проживання (перебування) видає постанову про продовження щомісячної страхової виплати за фактичним місцем проживання (перебування). (пункт 3.5)

У разі відсутності відомостей в інформаційно-аналітичній системі Фонду або у разі, якщо наявні в ній відомості не дають підстав для прийняття рішення про продовження щомісячної страхової виплати, робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення за фактичним місцем проживання (перебування) приймає рішення про відмову у продовженні страхових виплат, із зазначенням причин, та повідомляє внутрішньо переміщену особу письмово не пізніше п`яти календарних днів після прийняття такого рішення.

Аналізуючи вищевказані положення Порядку № 27 суд приходить до висновку, що для поновлення виплати раніше призначених страхових виплат необхідними умовами є надання документів, визначених у пункті 3.1 цього порядку, надання документів, що підтверджують право на продовження страхових виплат (продовження дії висновку МСЕК, довідки про продовження навчання, інших документів, що підтверджують право на продовження страхових виплат) та наявність відомостей в інформаційно-аналітичній системі Фонду, що дають підстави для прийняття рішення про продовження щомісячної страхової виплати.

Як вбачається з матеріалів справи до заяви про поновлення виплати щомісячних страхових виплат від 09 вересня 2019 року позивачем було надано копію акту про нещасний випадок на виробництві, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.20.2018 р. № 1425-72929, копію свідоцтва про зміну імені від 18.08.2005 р., копію паспорту та копію довідки МСЕК № 093509 якою встановлено 20 % втрати працездатності з 30 січня 2013 року до 01 лютого 2015 року.

Таким чином, при зверненні до управління із заявою про поновлення страхових виплат заявником не було додержано необхідної вимоги для поновлення виплати страхових виплат, а саме не надано документу, що підтверджує його право на продовження страхових виплат - продовження дії висновку МСЕК, а відтак позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність щодо продовження виплати раніше призначеної страхової виплати та зобов`язання продовжити виплату раніше призначеної страхової виплати є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст. 36 Закону №1105-XIV підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Акт про нещасний випадок на виробництві відносно ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) № 11 був складений 12 лютого 1995 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року № 623 затверджено Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах у організаціях. (далі Положення № 623)

Відповідно до пунктів Положення № 623 (у редакції на момент складання акту № 11 відносно ОСОБА_2 ) про нещасний випадок, внаслідок якого працівник згідно з медичним висновком втратив працездатність на один день і більше або виникла необхідність перевести його на іншу, легшу роботу терміном не менш як один день, складається акт формою Н-1 (додаток №1).

Як вбачається з Додатку №1 до Положення № 623, акт про нещасний випадок складається в п`яти примірниках, термін його зберігання на підприємстві, де стався нещасний випадок становить 45 років. Акт підписується керівником структурного підрозділу (головним спеціалістом підприємства) та бухгалтером структурного підрозділу (підприємства).

Дослідивши наданий акт про нещасний випадок на виробництві, що стався із ОСОБА_2 № 11 від 12 лютого 1995 року, судом встановлено, що він підписаний керівником структурного підрозділу та бухгалтером структурного підрозділу, що відповідає вимогам Положення № 623 у редакції на момент складання акту, а тому суд вважає необґрунтованими посилання відповідача у листі від 28 жовтня 2019 року на не відповідність зазначеного акту формі, що встановлена додатком № 1 до постанови КМУ від 10 серпня 1993 року № 623.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності управління щодо не прийняття акту №11ф. Н-1 від 12 лютого 1995 року про нещасний випадок на виробництві та зобов`язання управління прийняти такий акт.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір у розмірі 384,20 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України та у розмірі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправної бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не прийняття акту №11 ф. Н-1 від 12 лютого 1995 року про нещасний випадок на виробництві, що стався із потерпілим ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) 09 лютого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Костянтинівського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження юридичної особи: м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) прийняти наданий ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) акт №11 ф. Н-1 від 12 лютого 1995 року про нещасний випадок на виробництві, що стався із потерпілим ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження юридичної особи: м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 20 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко