Справа № 359/6769/19
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/18/2020
Справа №359/6769/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу тактико-оперативного реагування батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Атаманенка Андрія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: батальйон патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що 15 липня 2019 року, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , він рухався в м. Біла Церква по Сквирському шосе, 252/1, був зупинений працівником поліції ОСОБА_2 , який повідомив про невиконання вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», порушення п.8.4 ПДР України та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. У зв`язку з цим, поліцейський склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №005546. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 категорично заперечує. Оскільки, виїжджаючи на б-р. Олександрійський в м. Біла Церква переконався у відсутності перешкод, знизив швидкість перед знаком 2.1 «Дати дорогу» та переконавшись у безпечності проїзду продовжив рух. В той час як на його прохання надати докази порушення ПДР України, а саме пояснення свідків чи відеозапис, поліцейський повідомив, що докази в нього є, проте пошук файлів займе тривалий час. Тому докази вчинення порушення ПДР України позивачу не були надані для ознайомлення. Крім цього, оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки не містить точного часу та конкретизації місця вчинення правопорушення, а також в ній відсутнє зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеофіксацію вчиненого правопорушення. Тому ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії поліцейського взводу ТОР БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області сержанта ДПП Атаманенка А.В., а також скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №005546 від 15 липня 2019 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача Плахотнюк Я.В. підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні.

Поліцейський взводу ТОР БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП поліції сержант поліції Атаманенко А.В. у судове засідання не з`явився. Натомість направ до суду відзив на адміністративний позов, яким просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову. В обґрунтування відзиву вказав на те, що 15 липня 2019 року, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції та здійснюючи патрулювання визначеної території безпосередньо став свідком того як позивач різко виконав маневр виїзду на перехрестя, чим порушив вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР України, не надавши перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було опитано позивача, який підтвердив факт того, що він вчинив зазначене адміністративне правопорушення, вказавши на недостатній рівень практики водіння. У зв`язку з цим, вказав, що наявність пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є належним доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім цього, допущена при складані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності механічна описка у зазначенні належного часу вчинення правопорушення не спростовує факт адміністративного правопорушення. До того ж належний час 14 годин 50 хвилин зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери. Тому відповідач діяв виключно на підставі в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог КУпАП.

Позивач направив до суду відповідь на відзив, яку обґрунтував тим, що єдиним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення є відео з реєстратора серії АА000115, на якому зафіксовано пояснення з приводу зупинки транспортного засобу. За твердженням позивача вказаний відеозапис суд не повинен приймати до уваги, оскільки відповідний доказ в поданий з порушенням порядку, передбаченого ст.79 КАС України. Позивач знає ПДР України, сумлінно їх виконує з моменту отримання посвідчення водія з 2015 року. За весь час керування транспортним засобом був вперше зупинений поліцейським патрулем та не маючи досвіду спілкування з поліцейськими, нервував та почав сумніватися в правильності своїх дій.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до поданого адміністративного позову не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові та електронні докази, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 липня 2019 року поліцейський взводу ТОР БПП в м. Біла Церква сержант поліції Атаманенко А.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №005546, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.9).

Зі змісту даної постанови вбачається, що 15 липня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 111830», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Біла Церква, Сквирське шосе, 152/1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», чим порушив п.8.4б ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків, у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п.8.4б ПДР України дорожні знаки поділяються, зокрема на знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами, закріпленими ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису (а.с.30), наданого відповідачем, вбачається лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Проте, вказаний відеозапис не відображає відомостей про вчинення позивачем правопорушення.

За таких обставин, вказаний відеозапис не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Крім цього, у відповідності до змісту ст.40 цього Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи викладене, відповідачем не надано до суду доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на роз`яснення Верховного Суду, викладене у постанові від 26 квітня 2018 року в справі №388/1/17, зокрема візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Крім цього, у відповідності до положення ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Тоді як оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №005546 від 15 липня 2019 року, не містить вказівки на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

У відповідності до положення ч.1 та ч.9 ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

При цьому, суд не вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно порушення порядку подання відповідачем доказів в даній адміністративній справі, яке полягає у ненаправлені йому заздалегідь відеозапису з фіксацією порушення.

Зважаючи на те, що вказаний доказ був поданий відповідачем у електронній формі, а саме на електронному (цифровому) носію - компакт-диску безпосередньо до суду та був досліджений у встановленому порядку у судовому засіданні за участю позивача.

Твердження представника відповідача стосовно того, що на відеозаписі з нагрудної камери інспектора поліції зафіксовано, що позивач визнає ту обставину, що дійсно порушив вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок недостатнього рівня практики керування транспортним засобом, суд оцінює критично.

Оскільки, як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року в справі №537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх аспектах.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не порушував вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», а отже, не вчиняв зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, тому застосоване до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15 липня 2019 року, підлягає скасуванню.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись абз.2 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ч.2 ст.36, ч.6 ст.121, ч.1 ст.122, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ст.74, ч.6 ст.78, ч.1 та ч.2 ст.77, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-245, ст.246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії поліцейського взводу тактико-оперативного реагування батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Атаманенка Андрія Володимировича щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №005546 від 15 липня 2019 року, протиправними.

Скасувати постанову серії НК №005546 від 15 липня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський