Справа № 490/8623/19
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/137/2020 Справа № 490/8623/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області, старшого сержанту поліції Москаленко Олександра Олександровича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області, старшого сержанту поліції Москаленко Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАк № 1553690 від 24.09.2019 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне: близько 16 год. 00 хв. 24 вересня 2019 року позивач, керуючи транспортним засобом DAFXF105.510, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом PACTONT3001 - НОМЕР_2 , був зупинений відповідачем на 203 км автомобільної дороги М-14. Після перевірки документів відповідач зробив висновок, що позивач порушив п. 22.5. ПДР України і склав оскаржувану постанову за ст. 132-1 КУпАП. Позивач, надаючи пояснення відповідачу, зазначав, що ПДР України не порушував, однак, відповідач проігнорував будь-які заперечення позивача стосовно обставин та прийняв оскаржувану постанову. Належних доказів скоєного правопорушення відповідач позивачу не надав.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О. А. від 04.10.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

19.11.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому він просить в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовує тим, що позивач порушив п. 22.5. ПДР України, а саме - загальна маса навантаження на строєну вісь складала 24200 кг., що перевищує допустимі Правилами дорожнього руху норми навантаження - 22000 кг. Як доказ порушення відповідачем додано до відзиву копію квитанції № 50754 від 24.09.2019 року.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серія ЕАк № 1553690 від 24.09.2019 року, водій ОСОБА_1 , перевозив вантаж на ТЗ, фактична маса якого за документами перевищує максимальну допустиму вагу навантаження, чим порушив п.22.5 ПДР України - порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Як на доказ, у постанові відповідач посилається на документи на вантаж, згідно з якими маса вантажу перевищує допустиму. Квитанція № 50754, на яку відповідач посилається у відзиві, містить інформацію, згідно з якою модель машини - даф, державний номер машини- НОМЕР_1 , модель причепа - пп, державний номер причепа - не вказаний; ось 1 - 6250, ось 2 - 8650, ось 3 - 8350, ось 4 - 8050, ось 5 - 7800, разом - 39100.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 132-1 встановлює - Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Суд доходить висновку, що постанова, яка оскаржується, не містить доказів та встановлених законодавством необхідних даних, які є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, факт порушення Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду доводить патрульна поліція.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач при складанні постанови не вказав, яким технічним засобом здійснювався замір габаритів автомобіля. Окрім того, в копії квитанції № 50754, на яку відповідач посилається як на доказ, не міститься назви приладу, за допомогою якого здійснювався замір габаритів транспортного засобу. Позивачем не надано доказів правомірності використання технічного засобу вимірювання вантажу, не вказано методику вимірювання, а також відсутні будь-які сертифікаційні документи, які б підтверджували справність габаритно-вантажного комплексу. Окрім того, надана відповідачем копія квитанції не містить відомостей, які є необхідними для з`ясування в даній справі.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За такого, оскільки відповідачем не надано беззаперечних доказів скоєного правопорушення, не доведено винуватість позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, то суд не може вважати факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення - доведеним належними та достеменними доказами.

Відповідно до ст. 286 КАС України, до повноважень суду при вирішенні справи належить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; змінити захід стягнення.

Керуючись ст.ст. 134,139 241-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області, старшого сержанту поліції Москаленко Олександра Олександровича про скасування постанови - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАк № 1553690 від 24.09.2019 року, - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня складання повного тексту сторонами у разі, якщо воно не буде оскаржене. Якщо рішення буде оскаржено, то воно набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Гуденко О.А.