Справа № 460/362/20
Суддя: Гудима Н.С.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2020 року м. Рівне №460/362/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доПриватного виконавця виконавчого округу м.Київ Павелків Тетяна Леонідівна , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Форвард"
про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№60282208 від 11.10.2019 р., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60282208 від 11.10.2019 р.

В обґрунтування позову зазначив, що на початку січня 2020 року при спробі отримати пенсію по інвалідності йому на телефон надійшли смс-повідомлення, що рахунок арештований згідно з постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. про накладення арешту від 21.11.2019. Після звернення до вказаного приватного виконавця, 15.01.2020 року отримав від останнього поштовим відправленням копії документів та дізнався, що 11.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Павелків Т.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №60282208 з виконання виконавчого напису №3655, виданого 09.09.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 15825,94 грн. В межах цього виконавчого провадження, відповідачем також прийнято постанову про арешт коштів боржника від 21.11.2019, на підставі якої на кошти позивача на рахунку, відкритому в АТКБ «Приватбанк» №613 для отримання пенсії по інвалідності, накладено арешт. Стверджує, що позивач є інвалідом 3 групи, а вказаний рахунок в АТ КБ «Приватбанк» є спеціальним, так як його призначення це надходження пенсії по інвалідності, яка є єдиним джерелом для існування позивача. Вважає, що відповідач, в порушення вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно відкрила виконавче провадження та винесла оскаржувану постанову, не пересвідчившись у достовірності джерел про наявність майна боржника у виконавчому окрузі міста Київ. Повідомляє, що зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та не має будь-якого рухомого та/або нерухомого майна, доходів або грошових коштів у м. Києві. З огляду на це, вважає, що відповідач прийняла до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців, а відтак законних підстав для прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження від №60282208 від 11.10.2019 р. у відповідача не було. З таких підстав, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмовому відзиві на позовну заяву від 03.02.2020 вх. №3415/20 (надійшов на електронну адресу суду до судового засідання о 8.45 год., (а.с.56 зв.бік) ) просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що дії приватного виконавця були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в AT «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105. Тобто, ОСОБА_1 є власником рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів. Відповідно, в даному випадку порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. За твердженням відповідача, дана позиція також підтверджується Листом - роз`ясненням Міністерства юстиції України № 23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №905/3542/15 від 10.09.2018. Щодо постанови про арешт коштів боржника, винесеної 21.11.2019 зазначає, що остання відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а позивач в свою чергу не довів, що кошти, на які накладено арешт знаходяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. У зв`язку з прийняттям АТ КБ «Приватбанк» постанови про арешт коштів боржника у ВП №60282208, рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунку із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Тобто, постанова про арешт коштів боржника від 21.11.2019 винесена приватним виконавцем правомірно. На підставі викладеного вважає, що приватним виконавцем дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Письмові пояснення від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача АТ «Банк Форвард» на адресу суду не надходили.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду у порядку ст.287 КАС України на 03.02.2020 р. об 11год.30 хв. Цією ж ухвалою до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Форвард".

Ухвалою суду від 27.01.2020 р. задоволено клопотання ОСОБА_1 , відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі №460/360/20.

В судове засідання 03.02.2020 року учасники справи не прибули. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі від 31.01.2020 р. (а.с.45). Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і своєчасно (а.с.42-43, а.с.46-47).

Згідно з ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третьої особи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Предметом спору в даній справі є законність та обґрунтованість прийнятого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. рішення шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №60282208 від 11.10.2019 року.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія паспорта громадянина України (а.с.6). У відзиві відповідачем ці факти не заперечуються і не спростовуються. Позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, у зв`язку з чим отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 23.08.2018 (а.с.8).

Матеріали справи свідчать, що 06.11.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Руский Стандарт" укладено кредитний договір №110229257, відповідно до умов якого позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_1 з використанням платіжної картки, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 06.11.2013 №159144480, довідкою АТ "Банк Руский Стандарт" про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продуктів "Кредит у кишені (новий) Visa Elektron" та "Кредит у кишені (новий) MasterCard Unembossed" від 06.11.2013 (а.с.26-28).

Також судом встановлено, що АТ "Банк Форвард" є правонаступником ПАТ "Банк Руский Стандарт", що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.14-15).

09.09.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис №3655 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 15825,94 грн., яка виникла за період з 08.11.2017 по 06.02.2018 р. (а.с.19).

10.10.2019 р. АТ "Банк Форвард", в особі представника стягувача за довіреністю Прохоренко Д.І., звернулося до приватного виконавця Вольф Т.Л. (на час розгляду справи, - ОСОБА_2 ) із заявою про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. №3655 від 09.09.2019 р., якою просило відкрити виконавче провадження за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника. Місцезнаходженням майна боржника (грошових коштів) АТ «Банк Форвард» вказало рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: 01302, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.105. До вказаної заяви долучено платіжне доручення про сплату авансового внеску; оригінал виконавчого напису за №3655 від 09.09.2019, належним чином завірена копія довіреності представника стягувача (а.с.17-18). Вказана заява про примусове виконання рішення зареєстрована приватним виконавцем за вх.№12903 від 10.10.2019.

11.10.2019 за наслідками розгляду заяви АТ «Банк Форвард», приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60282208, відповідно до змісту якої боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованість у розмірі 15825,94 грн. (а.с.20).

Крім того, 21.11.2019 відповідачем прийнято постанову про арешт коштів ВП №60282208, що містяться на рахунках: ПАТ "ОТП Банк", МФО300528, ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 300465, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335, ПАТ "Укрсиббанк", МФО 351005, АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300614, ПАТ АБ "Укргазбанк", МФО 320478, ПАТ "Універсал Банк", МФО 322001, АТ "ПУМБ", МФО 334851, та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 19408,53 грн. (а.с.24).

08.01.2020 року позивач, після отримання смс-повідомлень щодо арешту його рахунку у АТ КБ «Приватбанк» згідно з постановою про накладення арешту ОСОБА_2 від 21.11.2019 р., (а.с.9) , звернувся до приватного виконавця із заявою.

У відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 13.01.2020 повідомив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Павелків Т.Л. перебуває виконавче провадження №60282208 з примусового виконання виконавчого напису №3655 від 09.09.2019, виданого приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюк В.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 15825,94 грн., а також надіслав позивачу копії виконавчого напису від 09.09.2019 р., копію заяви стягувача про примусове виконання рішення, копії постанов про відкриття виконавчого провадження №60282208 від 11.10.2019 р. та про арешт коштів боржника від 21.11.2019 р. (а.с.16 зв.бік). Вказаною відповіддю позивачу було відмовлено у задоволенні його вимоги щодо зняття арешту з його карткового рахунку (а.с.16).

Вважаючи дії приватного виконавця та вказані постанови протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів з цим позовом.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі, - Закон №1404-VIII).

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 26 Закон №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIIІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі, - Закон №1403), про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною 1 статті 25 Закону №1403 передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Як свідчить зміст інформаційної довідки №0113 від 13.01.2020 р. , наявної в матеріалах справи (а.с.10), виконавчим округом приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни є місто Київ.

Згідно з ч.2 ст. 25 Закону №1403, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону №1404-VIIІ.

Частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIIІ встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, вищенаведеними нормами чітко встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи та вчиняє виконавчі дії лише за місцем проживання, перебування боржника або за місцезнаходженням його майна.

Матеріалами справи, а саме: копією паспорта громадянина України (а.с.6), копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.20-21), копією виконавчого напису нотаріуса (а.с.19)) підтверджується, та не заперечується відповідачем, що місцем проживання боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Водночас, ч.1 ст.190 ЦК України встановлено, що майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

В силу вимог ст.179 цього ж Кодексу річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 13 розділу ІІІ Інструкції, приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Таким чином, Закон №1404-VIII розмежовує різні види майна боржника: 1) майно, яке підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, 2) інше майно, а також 3) кошти, незалежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

При цьому, коли законодавець у Законі №1404-VIII вживає термін «майно», поширюючи його значення на поняття «кошти», то термін «кошти» при цьому відображається в дужках або пов`язується змістом (контекстом) у відповідному реченні. Натомість, у ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII термін «майно» вжито без вказівки про кошти. Таким чином, на думку суду, виконання рішення за місцезнаходженням майна боржника, в розумінні вимог ч.2 ст. 24 Закону №1404-VIII, не передбачає можливості виконання рішення за місцезнаходженням коштів боржника.

На думку суду, положення частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII, що стосуються виконання рішення за місцезнаходженням майна, розроблені для найбільш швидкого та ефективного доступу державного (приватного) виконавця до майна, з метою його опису та примусової реалізації, натомість арешт коштів на рахунках не вимагає особистої присутності державного (приватного) виконавця та може бути здійснений навіть за умови значної віддаленості установи банку. Окрім цього, таке застосування відповідачем частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII, нівелює принцип територіальної підвідомчості примусового виконання рішень, оскільки переважна більшість центральних відділень банківських установ в Україні зареєстровані в місті Києві.

Поміж тим, суд вважає за необхідне зазначити, що навіть при розширеному тлумаченні ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII, саме існування відкритих банківських рахунків не підтверджує факту перебування на цих рахунках грошових коштів, а відповідачем не надано суду жодного доказу наявності таких коштів на вказаному рахунку позивача НОМЕР_3 в АТ «Банк Форвард» на момент відкриття виконавчого провадження.

До відзиву на позов відповідач долучив довідку третьої особи, в якій зазначено, що АТ «Банк Форвард», підтверджує, що у клієнта, яким є: ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_4 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, дата видачі 26.04.2011, РНОКПП: НОМЕР_2 , є рахунок НОМЕР_1 UAH від 06.11.2013 в валюті гривня, відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: 01032, м.Київ, вулиця Саксаганського, будинок 105, індекс 01032 (а.53).

Тобто, вказана довідка не містить інформації про наявність грошових коштів на відповідному рахунку боржника. У ній лише зазначено про наявність у позивача рахунку 0999 від 06.11.2013 в валюті гривня, відкритого в АТ «Банк Форвард».

Таким чином, документальне підтвердження того, що на час відкриття виконавчого провадження на такому рахунку обліковувалися грошові кошти, належні боржнику, в матеріалах справи відсутнє, відповідачем не надано і судом не встановлено.

З огляду на викладене, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей не породжує цивільні права та обов`язки. Сам рахунок без наявності на ньому коштів не може бути власністю громадянина, оскільки призначений для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів.

Суд зазначає, що фактично виконавче провадження відповідачем відкрито за місцезнаходженням третьої особи АТ «Банк Форвард», оскільки зазначена у заяві про примусове виконання рішення адреса знаходження рахунку боржника є юридичною адресою, за якою зареєстровано і розташовано стягувача - АТ «Банк Форвард», що суперечить принципу, який закладений у ст.24 Закону №1404-VIII, а саме, що виконавче провадження відкривається за місцем проживання, перебування, знаходження боржника або його майна. Можливість відкриття провадження за місцезнаходженням стягувача чинним законодавством не передбачена.

Суд відхиляє доводи відповідача про правомірність прийняття ним постанови про відкриття виконавчого провадження з посиланням на постанову колегії суддів Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 905/3542/15, оскільки вказана постанова прийнята щодо господарських правовідносин і в ній судом надана оцінка правовідносинам щодо правомірності накладення арешту саме на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках боржника, а не щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням карткового рахунку боржника за відсутності доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на лист-роз`яснення Міністерства юстиції України від 11.06.2018 (а.с.51), оскільки останній не може застосуватися до спірних правовідносин, позаяк не має сили нормативного акту. Крім того, вказане роз`яснення не містить інформації щодо можливості прийняття виконавчих документів до примусового виконання за місцезнаходженням лише карткових рахунків боржника (за умови відсутності на них грошових коштів, належних боржнику).

Отже, власне наявність грошових коштів на рахунку боржника у банку (а не самого рахунку), є визначальною, правовою і достатньою підставою для прийняття приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження майна боржника.

Проте, як вже було зазначено, в цій справі відповідачем не доведено та судом не встановлено, що на дату прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця Павелків Т.Л. були відомості про наявність у позивача коштів на рахунку у банку АТ «Банк Форвард», що розташований у м. Київ.

Таким чином, належних доказів прийняття приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60282208 від 11.10.2019 року з дотриманням вимог ч.2 ст. 24 Закону №1404-VIII, тобто за місцем знаходження майна боржника, відповідачем не надано, матеріалами справи не підтверджено і судом не встановлено.

Встановлені в ході розгляду справи обставини в їх сукупності, дають суду підстави для висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №60282208 від 11.10.2019 прийнята відповідачем всупереч вимог частини 2 статті 24 Закону України №1404-VIII, оскільки виконавчий документ прийнято до виконання з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №60282208 від 11.10.2019 не відповідає зазначеним критеріям правомірності, так як прийнята не на підставі, не у межах повноважень та спосіб, що визначені чинним законодавством, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої ним постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60282208 від 11.10.2019 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що фактичною обставиною, яка спонукала позивача звернутися до суду з цим позовом, став той факт, що на його кошти, які знаходяться на рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» для отримання пенсії по інвалідності, відповідачем накладено арешт у межах виконавчого провадження, постанова про відкриття якого як встановлено судом вище є протиправною.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як свідчать матеріали справи, 21.11.2019 року приватним виконавцем у межах ВП №60282208 прийнято постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, зокрема Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 19408,53 грн. (а.с.24-25).

Внаслідок прийняття АТ КБ «Приватбанк» до виконання постанови про арешт коштів боржника у ВП №60282208, на кошти рахунку № НОМЕР_5 , відкритого на ім`я боржника, накладено арешт.

Саме ці обставини і неможливість зняття з рахунку у АТ КБ «Приватбанк» пенсії по інвалідності, яка є єдиним джерелом доходу позивача, спонукали останнього звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

За правилами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та до забезпечення їх примусової реалізації не відповідає змісту цього поняття та зазначеній нормі міжнародного права. Відсутність «бажаного» результату виключає можливість визначення ефективності правового захисту, оскільки «бажаний результат» встановлює межі (кінцеву мету) правового захисту, який полягає у використанні передбачених законом можливостей для поновлення порушеного, визнання невизнаного, чи присудження оспорюваного права саме в цих межах. Ефективний засіб захисту має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як свідчить позовна заява, позивач просив визнати протиправною і скасувати постанову приватного виконавця Павелків Т.Л. про відкриття виконавчого провадження №60282208 від 10.11.2019 р.

За таких обставин, визначений спосіб захисту права у цій справі не забезпечить повного відновлення прав позивача, зокрема, в частині безперешкодного користування належними йому коштами, що знаходяться на рахунку в АТ КБ «Приватбанк», на який накладено арешт згідно з постановою про арешт коштів боржника, та не виключить необхідності повторного звернення позивача до суду за захистом цих порушених прав у безпідставно відкритому виконавчому провадженні, зокрема, щодо визнання протиправною і скасування постанови про арешт коштів боржника від 21.11.2019 р., прийнятої відповідачем у цьому виконавчому провадженні.

Відтак, з метою виконання завдання адміністративного судочинства, передбаченого ч.1 ст.2 КАС України, щодо повного та ефективного захисту і поновлення прав та інтересів позивача від порушень з боку приватного виконавця, суд, керуючись ч.2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у цій справі.

Зважаючи на протиправність прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 60282208 від 10.11.2019 р., для повного та належного відновлення порушених прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про арешт коштів боржника ВП №60282208 від 21.11.2019, прийняту відповідачем у вказаному виконавчому провадженні.

Таким чином, з урахуванням усіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позов належить до задоволення повністю.

За правилами ч.2 ст. 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року сплату судового збору позивачу відстрочено до ухвалення рішення у справі.

З огляду на прийняте судом рішення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15, РНОКПП НОМЕР_6 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Банк Форвард» (01302, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП №60282208 від 11.10.2019 року з виконання виконавчого напису №3655 від 09.09.2019 приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка В.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в сумі 15825,94 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни про арешт коштів боржника ВП №60282208 від 21.11.2019 року.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15, РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 050) за наступними реквізитами: рахунок UА4017002, код ЄДРПОУ - 38012714, отримувач - УК у м. Рівному/м. Рівне/22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на це рішення суду відповідно до ч.6 ст. 287 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 03 лютого 2020 року.

.

Суддя Гудима Н.С.