Справа № 460/1793/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1793/19 пров. № 857/13223/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Міського голови м.Вараш Рівненської обл. Анощенка Сергія Івановича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міського голови м.Вараш Рівненської обл. Анощенка Сергія Івановича про визнання протиправним та скасування розпорядження про застосування заходу дисциплінарного стягнення (суддя суду І інстанції: Щербаков В.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 58 хв. 29.10.2019р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 11.11.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

01.08.2019р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Міського голови м.Вараш Рівненської обл. Анощенка С.І. № 212-рк від 08.07.2019р. «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення» (а.с.4-8).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано розпорядження Міського голови м.Вараш Рівненської обл. № 212-рк від 08.07.2019р. «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення»; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.99-105).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Міський голова м.Вараш Рівненської обл. Анощенко С.І., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.115-118).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом в порушення вимог ст.183 КАС України не винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження, через що відповідачу не було відомо про розгляд справи 29.10.2019р., що позбавило його права на участь в судовому розгляді.

Окрім цього, судом невірно визначено відповідача, яким має бути Виконавчий комітет Вараської міської ради, позаяк міський голова є лише посадовою органу місцевого самоврядування, що здійснює керівництво апаратом відповідної ради та її виконавчого комітету, підписує рішення ради та виконкому.

Також під час вирішення спору суд помилково прийняв до уваги ст.ст.65, 74, 75 Закону України «Про державну службу», визначивши, що дія цього Закону поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.139-142).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила відхилити клопотання відповідача (апелянта), що надійшло електронною поштою до апеляційного суду 31.01.2020р. (а.с.145-147), про відкладення апеляційного розгляду справи через зайнятість відповідача у роботі колегії облдержадміністрації, оскільки останній був завчасно повідомлений про час та місце апеляційного розгляду справи (24.12.2019р. - а.с.138), мав можливість скерувати до суду уповноваженого представника, а також в поданій апеляційній скарзі не зазначав про свою участь в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи.

Водночас, будь-яких клопотань щодо надання нових доказів, повідомлення суду нових обставин відповідачем не заявлено (окрім клопотання про виклик свідків).

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, починаючи з 01.06.2017р., позивач ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу майна комунальної власності міста Виконавчого комітету Вараської міської ради (а.с.12-13).

Згідно Положення про відділ майна комунальної власності міста виконавчого комітету Вараської міської ради, затв. рішенням Вараської міської ради Рівненської обл. № 1179 від 19.10.2018р., до функцій відділу, зокрема, належать: здійснення в установленому законом порядку повноваження з управління майном підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління міської ради (п.п.3.10), а також розробка та подання на затвердження міської ради проектів актів органів місцевого самоврядування з питань управління, користування та відчуження майна комунальної власності територіальної громади міста, інших питань, що є компетенцією відділу (п.п.3.16) (а.с.18-25).

Посадовою інструкцією позивача визначені її основні завдання і обов`язки на посаді начальника відділу майна комунальної власності міста Виконавчого комітету Вараської міської ради, а також відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання (а.с.14- 16).

Зокрема, позивач повинна належно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати свої посадові обов`язки, зокрема, розглядати питання, щодо надання в оренду нежитлових приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності та здійснювати контроль за володінням користуванням та розпорядженням об`єктами права комунальної власності (в тому числі виконання усіх операції по передачі об`єктів комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам), здачею їх в оренду, наданням дозволів підприємствам комунальної власності бути орендодавцями майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста.

Відповідно до витягів з протоколів пленарного засідання тридцять третьої сесії Вараської міської ради сьомого скликання № 33 від 29.05.2019р. питання про передачу і списання комунального майна з балансу КМКП було знято з порядку денного, а рішення про списання житлового фонду, яке знаходиться на балансі КМПК не було прийнято (а.с.64-66). Обставини, що слугували підставою для неприйняття таких рішень, у цих документах не зазначені.

У протоколі засідання комісії з проведення конкурсу на право оренди комунального майна № 5 від 02.07.2019р. наведено перелік питань, винесені на її розгляд, та прийняті рішення за результатами голосування.

Зокрема, у п.5 цього протоколу містяться відомості щодо прийнятого рішення про надання в оренду частини приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення стоматологічної поліклініки, а в п.9 - про відмову у продовженні терміну дії договору оренди приміщення з ТзОВ «Панда» у зв`язку з наявністю заборгованості по орендній платі. Жодної інформації щодо неналежної підготовки проектів вказаних рішень цей документ не містить (а.с.59-63).

Розпорядженнями міського голови Вараської міської ради Рівненської області № 76-ОС від 03.06.2019р., а також № 95-ОС від 04.07.2019р. «Про надання письмових пояснень» у позивача були відібрані пояснення щодо неналежної підготовки проектів рішень Вараської міської ради, винесених на розгляд четвертого пленарного засідання тридцять третьої сесії Вараської міської ради сьомого скликання, що відбулося 29.05.2019р., і відповідно неналежної підготовки документів винесених 02.07.2019р. на розгляд комісії з проведення конкурсу на право оренди комунального майна (а.с.34-36).

На виконання таких розпоряджень позивачем надані пояснюючі записки від 25.06.2019р. і 08.07.2019р., в яких вона докладно повідомила підстави, на яких ґрунтувались її проекти рішень, і перелік документів, що використовувались при їх розробленні. При цьому, позивач наголошувала на тому, що підготовка проектів рішень, яка входить до її посадових обов`язків, була належним чином виконана (а.с.35-37).

Згідно з розпорядженням міського голови Вараської міської ради Рівненської обл. № 212-рп від 08.07.2019р. «Про застосування заходу дисциплінарного впливу» ОСОБА_1 оголошено догану і позбавлено її премії повністю за той місяць, в якому оголошено догану (а.с.38).

Витягом з протоколу звітно-виборних зборів первинної профспілкової організації виконавчого комітету Кузнецовської міської ради від 23.06.2016р. стверджується, що позивача було обрано членом її профспілкового комітету (а.с.33).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у зв`язку з неналежною підготовкою позивачем проектів рішень не було складено жодних документів (актів, довідок, тощо) які б містили інформацію стосовно виявлених порушень та способів їх усунення, а у документах, які були надані відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій такі відомості відсутні.

Відсутність названих документів свідчить про те, що відповідачем у необхідній мірі не було з`ясовано факту неналежного виконання ОСОБА_1 її службових обов`язків, а також не було визначено ступеня вини та безпосередньо винної особи при прийнятті рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийняття розпорядження про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а саме підстав для його накладення.

Також відповідач всупереч нормам чинного законодавства при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності попередньої згоди профспілкового органу не отримав і не вчинив жодних дій щодо її отримання.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, аргументи, на які посилається відповідач, судом відхилені як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Зокрема, ухвалою суду від 27.08.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.10.2019р. (а.с.1).

Відповідач та його представник в підготовче засідання не з`явилися.

Протокольною ухвалою суду від 03.10.2019р. підготовче засідання закрито і призначено розгляд справи по суті на 29.10.2019р. (а.с.74-75).

28.10.2019р. відповідач подав клопотання про заміну неналежного відповідача (міського голову міста Вараш Рівненської обл.) на належного відповідача - Виконавчий комітет Вараської міської ради та про виклик свідків. При цьому, відповідач подав заяву про розгляд справи у попередньому судовому засіданні за його відсутності (а.с.81-90).

Ухвалою суду від 29.10.2019р. відмовлено в задоволенні клопотань відповідача про заміну неналежного відповідача та про залучення свідків з підстав їх необґрунтованості (а.с.95-97).

Також відповідач у судове засідання 29.10.2019р. не прибув, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с.80), про причини неявки суд не повідомив, подав відзив на позовну заяву, а тому суд, не порушуючи норм чинного законодавства, розглянув справу по суті за відсутності відповідача.

Щодо вирішення заявлених позовних вимог по суті, колегія суддів зазначає таке.

Предметом оскарження в розглядуваному випадку є правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У справах з приводу оскарження рішень про застосування дисциплінарного стягнення, суд повинен перевірити чи мали місце обставини, які слугували підставою для застосування стягнення, яким чином ці обставини підтверджені, чи наявна вина особи у вчиненні діяння, за яке застосовано стягнення, та чи відповідає обраний вид дисциплінарної відповідальності вчиненому проступку.

На підставі приписів ст.ст.2 і 3 Закону України № 2493-ІІІ від 07.06.2001р. «Про службу в органах місцевого самоврядування» позивач віднесена до посадових осіб місцевого самоврядування, оскільки обіймає посаду начальника відділу майна комунальної власності міста Виконавчого комітету Вараської міської ради.

Згідно з ч.3 ст.7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

За змістом ст.19 цього Закону особливості дисциплінарної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування визначаються в порядку, передбаченому законом.

У п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Отже, на посадових осіб органів місцевого самоврядування в частині питань дисциплінарної відповідальності поширюються норми закону (а не законодавства України про працю), водночас, таким законом є Закон України «Про державну службу», який регулює найбільш подібні правовідносини в частині відповідальності державних службовців.

Водночас, зміна редакції Закону України «Про державну службу» не спричиняє до зміни наведеного правила регулювання спірних відносин.

Окрім цього, за загальним правилом пріоритетними для застосування є норми спеціального закону. При цьому норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірні правовідносини та коли про це безпосередньо вказано у спеціальному законі.

Оскільки у спеціальному законі, яким у спірних правовідносинах є Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», прямо не вказано про поширення норм законодавства про працю у частині відносин дисциплінарної відповідальності, тому до таких відносин не застосовуються норми КЗпП України.

Відповідно до ч.1 і п.5 ч.2 ст.65 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015p. «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто, протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарним проступком, зокрема, є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Частиною другою ст.74 вказаного Закону передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

За приписами ст.75 цього Закону перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Приписами ст.149 КЗпП закріплені правила про те, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, а при обранні виду стягнення - враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання службових обов`язків, порушення трудової дисципліни. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання щодо його накладення.

Службове розслідування відносно позивача не призначалось, при цьому підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності визначена неналежна підготовка нею відповідних проектів документів.

Зокрема, в основу прийняття спірного розпорядження покладені відповідачем неналежна підготовка проекту рішення № 1483 від 18.02.2019р. «Про передачу комунального майна з балансу КМКП», проекту рішення № 1487 від 18.02.2019р. «Про списання комунального майна, яке знаходиться на балансі КМКП», рішення № 1515 від 02.04.2019р. «Про списання житлового фонду, яке знаходиться на балансі КМКП», а також неналежна підготовка документів, винесених на розгляд комісії з проведення конкурсу на право оренди комунального майна, що відбулася 02.07.2019р., в частині відсутності інформації про заборгованість орендарів та відсутності листа-згоди Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараський центр первинної медичної допомоги» про надання в оренду приміщення за адресою: м.Вараш. м-н Перемоги, буд.23/1.

Під час судового розгляду достовірно встановлено, що підготовка таких проектів актів органів місцевого самоврядування з питань управління, користування та відчуження майна комунальної власності входила у посадові обов`язки позивача.

За твердженням відповідача, неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків при їх розроблені, призвело до неприйняття рішень щодо питань, які виносились на розгляд відповідних органів.

Разом з тим, із змісту витягів з протоколів пленарного засідання тридцять третьої сесії Вараської міської ради сьомого скликання № 33 від 29.05.2019р. не убачається причин, відповідно до яких питання про передачу і списання комунального майна з балансу КМКП були зняті з порядку денного, а рішення про списання житлового фонду, яке знаходиться на балансі КМПК, не було прийнято.

Звідси, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів відповідача про те, що зазначені рішення не були прийняті виключно у зв`язку з неналежною підготовкою їх позивачем.

Водночас, рішення про надання в оренду частини приміщення за адресою: м.Вараш, м-н Перемоги, буд. АДРЕСА_2 1, для розміщення стоматологічної поліклініки і рішення про відмову у продовженні терміну дії договору оренди приміщення з ТзОВ «Панда» були прийняті комісією з проведення конкурсу на право оренди комунального майна, що відбулася 02.07.2019р.

Із змісту протоколу засідання комісії № 5 від 02.07.2019р. не слідує, що проекти рішень, які готувались позивачем, містять недоліки і неналежним чином підготовлені, оскільки такі відомості у ньому відсутні.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано те, що позивачем були надані докладні письмові пояснення щодо зауважень відповідача. Однак, в оспорюваному розпорядженні, а також в інших доказах, які знаходяться у матеріалах справи, немає інформації щодо врахування відповідачем викладених у них доводів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем у зв`язку з неналежною підготовкою позивачем проектів рішень не було складено жодних документів (актів, довідок, тощо) які б містили інформацію стосовно виявлених порушень та способів їх усунення, а у документах, які були надані відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій такі відомості відсутні.

Відсутність названих документів свідчить про те, що відповідачем у необхідній мірі не було з`ясовано факту неналежного виконання ОСОБА_1 її службових обов`язків, не визначено ступеня вини та безпосередньо винної особи під час прийняття рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Відповідач не проводив службового розслідування, під час прийняття оскаржуваного розпорядження виходив лише з інформації, викладеної в названих протоколах пленарного засідання і протоколу комісії з проведення конкурсу на право оренди комунального майна.

Разом з тим, зміст цих документів не дає об`єктивної можливості встановити фактичну наявність порушень, які стали підставою для застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу, а тому вони не можуть бути визнані судом доказами в розумінні ст.ст.69-71 КАС України.

Відтак, відповідачем не доведено правомірності прийняття розпорядження про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а саме підстав для його накладення.

Також в спірному розпорядженні відповідач покликається на ст.8 (Основні обов`язки посадових осіб місцевого самоврядування) та ст.11 (Присяга посадових осіб місцевого самоврядування) Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Між тим, будь-якого обґрунтування недотримання Присяги посадових осіб місцевого самоврядування спірне розпорядження не містить.

Окрім цього, ст.3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлює, що дія цього Закону поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об`єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об`єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.41 цього Закону і ч.2 ст.252 КЗпП України притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Ці приписи встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються разом із загальними нормами.

Як з`ясовано судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 обрана 23.06.2016р. членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації виконавчого комітету Кузнецовської міської ради.

Під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач не отримав попередньої згоди профспілкового органу і не вчинив жодних дій щодо її отримання.

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що отримання згоди на застосування заходу дисциплінарного впливу до члена виборного органу професійної спілки є обов`язком, а не правом відповідача, і його невиконання зумовило порушення встановленої законом процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відтак, сукупність наведених обставин підтверджених належними і допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи, свідчить про те, що оспорюване розпорядження є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо заявленого апелянтом клопотання від 28.10.2019р. про виклик свідків колегія суддів вважає його необґрунтованим в силу ч.2 ст.92 КАС України, оскільки в ньому не зазначено обставини, які вказані свідки можуть підтвердити (а.с.81-82).

Окрім цього, вказане клопотання було розглянуто судом першої інстанції, що засвідчується письмовою ухвалою суду від 29.10.2019р. (а.с.95-96).

Стосовно визначення належного відповідача по справі колегія суддів виходить з того, що спірне розпорядження № 212-рк від 08.07.2019р. прийнято відповідачем, а не іншими органом чи посадовою особою місцевого самоврядування.

Також відповідно до п.п.7, 20 ч.4 ст.42 Закону України № 280/97-ВР від 21.05.1997р. «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Водночас, відповідно до ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Зміст наведених положень не заперечує можливості залучення міського голови в якості відповідача в справі щодо оскарження його розпорядження.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача задоволені.

Окрім того, обґрунтування апеляційної скарги відповідача зводяться виключно до непогодження з оцінкою, наданою судом першої інстанції, повно і всебічно встановленим обставинам справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов послідового та обґрунтованого висновку про те, що оскаржуване розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення прийняте відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування останнього колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міського голови м.Вараш Рівненської обл. Анощенка Сергія Івановича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2019р. в адміністративній справі № 460/1793/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. В. Глушко
Дата складення повного судового рішення: 05.02.2020р