Справа № 480/4017/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 р.Справа № 480/4017/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 16.01.20 року по справі № 480/4017/19

за позовом ОСОБА_1

до Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 26.04.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП №58850619;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 29.08.2019 про стягнення виконавчого збору ВП №58850619;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 29.08.2019 про арешт коштів боржника ВП №58850619;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 23.09.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №58850619.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови протиправно винесені старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Ю.В., оскільки стягувачем пропущено встановлений п.2 ч.4 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та всупереч вимогам ч.1 ст.4 цього ж Закону у виконавчому документі не зазначені необхідні реквізити (посадова особа, яка його видала, повне найменування стягувача, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання), тому вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Сумській області від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У, яка, до того ж, підписана не уповноваженою посадовою особою, мала б бути повернута стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня її пред`явлення. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2019 ВП№58850619 не містить мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), строку і порядку її оскарження. Спірні постанови не скріплені печаткою із зображенням Державного гербу України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволнюю з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Головним управлінням ДФС у Сумській області прийнято вимогу від 26.11.2018 №Ф-6295-54У про сплату боргу (недоїмки) на суму 15819,54грн. щодо боржника ОСОБА_1 Дата набрання чинності вимоги 13.01.2019.

ГУ ДФС у Сумській області звернулось до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (відповідач у справі) із заявою від 18.03.2019, якою просило відкрити виконавче провадження за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018 №Ф-6295-54У про стягнення з позивача на користь контролюючого органу 15819,54грн. Вказана заява зареєстрована у ВДВС 09.04.2019.

Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Ю.В. від 26.04.2019р. ВП№58850619 (а.с.17-18) відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У (а.с.17-18).

В подальшому у межах вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 29.08.2019, про арешт коштів боржника від 29.08.2019 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 23.09.2019.

23.09.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №58850619, після вивчення яких 03.10.2019 направив поштою до Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву, вважаючи постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про стягнення виконавчого збору від 29.08.2019, про арешт коштів боржника від 29.08.2019 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 23.09.2019 протиправними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Приписами статті 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до ч. 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Пунктом 1 ч.1 ст. 26 Закону №1404 встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону №1404 передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з відміткою ГУ ДФС у Сумській області у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018 №Ф-6295-54У вона набрала чинність з 13.01.2019, а тому повинна бути пред`явлена до виконання відповідачу протягом трьох місяців, а саме до 13.04.2019р.

Згідно із заявою стягувача від 18.03.2019 вказана вимога зареєстрована у ВДВС 09.04.2019, виконавець документу державний виконавець Печняк Юлія Василівна.

Колегія суддів зазначає, що дана вимога пред`явлена до виконання вчасно, до збігу трьох місяців, однак постанова про відкриття виконавчого провадження винесена лише 26.04.2019, тобто з порушенням терміну, передбаченого ч. 5 ст. 26 Закону №1404.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1404, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції зокрема зазначено, що постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Відповідно до пояснень відповідача, які містяться в матеріалах справи останній зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом за вихідним номером 26723 від 26.04.2014.

Так, відповідно до копії виконавчого провадження № 58850619, залученого судом першої інстанції до матеріалів справи встановлено, що супровідний лист про направлення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження взагалі не містить ані вихідного номеру, ані переліку додатків до цього листа (а.с. 88). Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження не скріплена печаткою (а.с. 89-90).

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 26 Закону №1404, у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону №1404, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Матеріалами справи встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена 29.08.2019, тобто з порушення вимог ст. 26, ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження". Також, в її вступній частині зазначено про постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2019, тоді як постанова про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 прийнята 26.04.2019. Крім того, вказана постанова не має відбитку печатки, а також доказів направлення її боржнику, а саме наявності вихідного номеру (а.с. 97-98), що порушує права божника в частині вільного розпорядження належним йому майном та необґрунтованого стягнення з останнього виконавчого збору.

В силу приписів ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Відповідно до частини першої та другої статті 56 Закону №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Матеріалами справи встановлено, що 29.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яким накладено арешт на грошові кошти , що містяться на рахунках КБ "Приватбанк", АТ "Ощадбанк", АТ "Альфа-банк", ПАТ "Пумп", АТ "Універсал Банк", АТ "ОТП "Банк"

З наведеного можна дійти висновку, що накладення арешту на майно боржника є виконавчою дією, перелік яких визначено п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону № 1404-VIII.

Колегія суддів зазначає, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, зокрема стягнути виконавчий збір або накласти арешт на майно боржника, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови.

Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 07.05.2018 по справі №916/1605/15-г.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи встановлено, що державним виконавцем Печняк Ю.В. 23.09.2019 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 105).

Згідно з ст. 10 Закону №1404 заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 68 ЗУ "Про виконавче провадження", стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про виконавче провадження" в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не передбачено визначення суми понесення витрат при проведенні виконавчих дій. Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів щодо понесених таких витрат.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідачем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2019, про стягнення виконавчого збору від 29.08.2019, про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з порушенням вимог ЗУ "Про виконавче провадження" що вказує на протиправність дій відповідача, то позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи по суті, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року по справі № 480/4017/19 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 26.04.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП №58850619.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 29.08.2019 про стягнення виконавчого збору ВП №58850619.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 29.08.2019 про арешт коштів боржника ВП №58850619;

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 23.09.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №58850619.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3073 (три тисячі сімсот три) гривні 60 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 4610 (чотири тисячі шістсот десять) гривень 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.В. Старостін С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 03.02.2020 року