Справа № 203/4153/19
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4153/19
Провадження № 2-а/0203/8/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Колесніченко О.В.,

при секретарі - Давіденко Ю.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дрожжака Євгенія Леонідовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами скасувати постанову серії ЕАК №1730622 від 10 листопада 2019 року інспектора роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дрожжака Є.Л. про накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. через порушення вимоги пп.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, посилаючись на те, що поліцейським не роз`яснено жодних прав, зупинено автомобіль ніби-то за те, що не працювала права фара, хоча при виїзді світло в автомобілі працювало, що вважає незаконною причиною зупинки та, відповідно, не запитавши про наявність полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, поліцейський констатував, що такий поліс відсутній, тому позивач просив суд визнати протиправними дії поліцейського роти 1 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП капрала поліції Дрожжака Є.Л. по складенню постанови серії ЕАК №1730622 від 10 листопада 2019 року; визнати протиправною та скасувати постанову серіі ЕАК №1730622 від 10 листопада 2019 року поліцейського роти 1 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП капрала поліції Дрожжака Є.Л. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2019 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року залучено третьою особою у справі без самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідач 16 січня 2020 року подав через канцлярію суду відзив, в якому позов не визнав в повному обсязі з тих підстав, що позивач був зупинений правомірно, оскільки автомобіль в порушення п. 31.4.3 ПДР рухався з непрацюючим правим освітлювальним приладом, та, при цьому, встановлено було, що водій не мав взагалі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому постанова складена за порушення п.2.1 «ґ» ПДР та ч.1 ст. 126 КУпАП у відповідності з вимогами КУпАП та ПДР. Також відповідач зазначив, що визнання незаконними дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності або визнання такої постанови неправомірної не передбачено ст. 286 КАС України, а складання постанови у разі виявлення правопорушення входить до прямих посадових обов`язків поліцейського. На підставі вказаного відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа подала свої пояснення, в яких ДПП НП України просив в задоволенні позову відмовити, оскільки патрульний поліцейський, виявивши на дорозі автомобіль з непрацюючими освітлювальними приладами, мав законні підстави згідно п. 31.4.3 ПДР для зупинки автомобіля. При цьому, водій - позивач у справі, не пред`явив на вимогу поліцейського страхового полісу згідно з вимогами п. 2.1 «ґ» ПДР, тому на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП. Також в поясненнях зазначено, що визнання дій інспектора поліції зі складання постанови або визнання такої постанови непрвомірною не передбачено чинним законодавством, зокрема, ст. 286 КАС України і належить до виключних повноважень поліцейських.

Також Департамент ПП НП України надав суду відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського - капрала поліції Дрожжака Є.Л.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, наполягаючи на її задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, пояснивши, що був зупинений працівником поліції за те, що в автомобілі не працювала права фара, проте у нього не працювала права фара ближнього світла, тобто, не працював попереджувальний сигнал, однак його зупинили у світлу пору доби, а тому така несправність не є порушенням ПДР.

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представників не уповноважили та у поданих відзиві та поясненнях клопотали про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі постанови серії ЕАК №173 від 10 листопада 2019 року, винесеної інспектором роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дрожжаком Є.Л., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП за порушення ним вимог пп.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, а саме: 10 листопада 2019 року о 15 год. 03 хв. водій керував транспортним засобом Ford Сієрра, днз НОМЕР_1 з непрацюючою правою фарою та не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив вимоги п. 2.1«ґ» Правил дорожнього руху (а.с.3).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до п.2 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання визначається розділом 34 Правил дорожнього руху.

Так, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, стосовно зовнішніх світлових приладів: якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу (ппп. "а" пп.31.4.3 п.31.4 розділу 34 ПДР).

При цьому, пункт 3 примітки до до пп. 31.4.3 Правил дорожнього руху, визначає, що увімкнення протитуманних фар, задніх протитуманних ліхтарів повинно здійснюватися одночасно з увімкненням габаритних вогнів і освітленням номерного знака (ближнім або дальнім світлом фар).

З наданого третьою особою за ухвалою суду від 23 грудня 2019 року відеозапису з нагрудної камери відеоспостереження від 10 листопада 2019 року, що долучений до матеріалів справи на СD-носії, вбачається, що позивач був зупинений інспектором патрульної поліції у зв?язку з технічною несправністю освітлювального приладу - передньої правої фари ближнього світла, який не працював, що позивач визнав та на питання поліцейського про причини виїзду на автомобілі з непрацюючим належно освітленням пояснив, що "мав їхати на кладовище, тому вимушений був виїхати так".

Доводи позивача в судовому засіданні про те, що у нього непрацювала не фара як зазначено поліцейським, а просто лампочка ближнього світла, що не є тим порушенням вимог ПДР, які тягнуть зупинку транспортного засобу інспектором, з урахуванням того, що він їхав о світлій половині доби, суд до уваги прийняти не може, оскільки такі твердження позивача суперечать наведеним вище нормам ппп. "а" пп.31.4.3 п.31.4 розділу 34 Правил дорожнього руху.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що інспектором правомірно був зупинений транспортний, яким керував позивач, оскільки зазначений транспортний засіб мав очевидні ознаки, що свідчили про його технічну несправність - не працюючий правий освітлювальний прилад - права фара ближнього світла, обставини чого позивач визнав в судовому засіданні і що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження інспектора патрульної поліції.

Згідно підпунктом «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Як встановлено за розгляду справи, позивач не заперечує факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції, оскільки такий поліс у нього взагалі був відсутній і з`явився лише після складення відносно нього оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно, вказаним Законом передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Таким чином, імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 21 листопада 2019 року у справі № 522/22180/16-а, а також аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року (справа 127/19283/17), від 13 березня 2019 року (справа 686/15383/17), від 02 грудня 2019 року (справа 766/10693/17).

Відповідно, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що контроль за наявністю поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється Національною поліцією тільки і виключно при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, оскільки такого застереження (або виключення) Правила дорожнього руху не містять.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від15 березня 2019 року у справі №686/11213/17 як на таку, що нібито містить правову позицію про те, що "право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності виключно двох випадків, передбачених Законом №1961-ІV, а саме: - при складенні протоколу щодо порушень ПДР; - при оформленні ДТП" не відповідають дійсності, оскільки вказана постанова таких висновків не містить і має інші фактичні обставини справи.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, процесуальним законом не передбачено право суду за наслідками розгляду такої категорії справ визнання протиправними дій.

Крім того, належить відзначити, що саме нормами КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські наділені повноваженнями зі складення постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим визнання протиправними дій поліції по складенню такої постанови не може бути належним способом захисту і така постанова підлягає оскарженню самостійно відповідно до порядку, встановленого ст. 288 КУпАП, ст. 286 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, відповідач довів належними, допустимими і достатніми доказами правомірність своєї постанови, а позивач не навів доказів на спростування останніх, у зв?язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 6-9, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні його адміністративного позову до інспектора роти 1 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дрожжака Євгенія Леонідовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текст постанови оголошений 03.02.2020.

Суддя О.В. Колесніченко