Справа № 140/3490/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/3490/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу та висновку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Волинській області від 29.10.2019 №1682/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів впливу до працівників Луцького ВП ГУНП у Волинській області" та висновок службового розслідування УОАЗОР ГУНП у Волинській області від 28.10.2019 №4058/25/02-2019.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач проходить службу в поліції. Наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області №1682/в від 29.10.2019 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів впливу до працівників Луцького ВП ГУНП у Волинській області" до позивача застосовано заходи дисциплінарного впливу та оголошено "догану". Позивач із зазначеним наказом не погоджується, оскільки Дисциплінарною комісією не взято до уваги, зокрема той факт, що позивач 29.09.2019 ніс службу в добовому наряді по охороні адміністративної будівлі та забезпеченні пропускного режиму на посту Луцького ВП ГУНП. В свою чергу, нормативними документами, які регламентують організацію несення служби по охороні адміністративної будівлі та забезпеченні пропускного режиму у Луцькому ВП ГУНП не передбачений обовязок поліцейського забезпечення прийняття та реєстрації заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, а відтак, останній є протиправним та таким, що порушує його права.

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 03.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов від 11.12.2019 проти задоволення позовних вимог заперечила та зазначила, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у формі "догани" було здійснено за результатами проведеного службового розслідування, у зв`язку із встановленням обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку. А тому, на думку відповідача, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, у задоволенні яких слід відмовити повністю.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національно поліції у Волинській області від 09.12.2016 ОСОБА_1 було прийнято на службу в Національну поліцію України.

Наказом ГУНП у Волинській області від 02.08.2017 №166о/с позивача призначено на посаду інспектора сектору моніторингу Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області (далі - Луцького ВП ГУНП).

Також, судом встановлено, що наказом ГУНП у Волинській області від 16.10.2019 №1278 було призначено службове розслідування за зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо відмови працівниками Луцького ВП в реєстрації та прийнятті у неї заяви про вчинення відносно неї злочину, за результатом проведення якого було складено висновок службового розслідування від 28.10.2019.

Згідно висновку службового розслідування від 28.10.2019 №4058/25/02-2019 позивачем було порушено вимоги п.1 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100 (далі - Порядок ведення єдиного обліку від 08.02.2019 №100), згідно якого прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація.

Зокрема, порушення позивачем пункту 1 розділу II Порядку ведення єдиного обліку від 08.02.2019 №100 виразилося у незабезпеченні невідкладного прийняття Луцьким ВП ГУНП заяви у гр. ОСОБА_2 щодо вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, яке мало місце 29.09.2019 під час чергування ОСОБА_1 в добовому наряді по охороні адміністративної будівлі та забезпеченні пропускного режиму на посту Луцького ВП ГУНП.

29.10.2019 наказом ГУНП у Волинській області №1683/в, на підставі висновку службового розслідування від 28.10.2019 №4058/25/02-2019, за недотримання службової дисципліни, що призвело до порушення вимог ст.2, 18 Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про звернення громадян», п.2 розділу І та п.1 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, Методичних рекомендацій про порядок ведення єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затверджених головою НПУ від 04.05.2019 №5328/01/25-2019, п.2 розділу І Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 13.06.2016 №503, п.4, п.9 посадової інструкції від 11.09.2018 №11211/58/01-2018 та виразилось у не вжитті заходів щодо негайного прийняття заяви, не забезпеченні невідкладного прийняття заяви органом (підрозділом) поліції до якого надійшла така інформація, неналежному дотриманні функціональних обов`язків інспектору сектору моніторингу Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного наказу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до ст. 2 Закону №580-VIII завдання поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ч.3 ст.13 Закону №580-VIII у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події (п.п.2, 5 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII).

Статтею 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується Законом.

Законом України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 року № 2337-VIII, затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції (далі - Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч.1 ст.1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з п.п.1, 2, 4 ч.3 ст.1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.12 Статуту, дисциплінарний проступок це протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.13 Статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 3 статті 13 Статуту визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Крім того, ч.ч.1, 2 ст.14 Статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, яке проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

За змістом ч.3 ст.19 Статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно ч.8 ст.19 Статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини десятої статті 14, частини сьомої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом Міністра внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 затверджений Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807 (далі - Порядок №893).

За змістом пункту 1 Розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 4 Розділу V Порядку №893 встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Письмові клопотання поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, про отримання і долучення до матеріалів службового розслідування документів, отримання додаткових пояснень від інших осіб подаються голові або членам дисциплінарної комісії в межах строку проведення службового розслідування.

Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Порядку №893 слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни. Обставини щодо вчинення особою дисциплінарного проступку, встановлюються у ході службового розслідування щодо особи порушника, призначеного начальником за фактом вчинення проступку.

У свою чергу, висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Такі обставини повинні бути встановлені членами дисциплінарної комісії під час проведення службового на підставі зібраних ними матеріалів та пояснень осіб, яким відомі обставини щодо яких здійснюється службове розслідування.

Так, судом встановлено, що службове розслідування відносно позивача розпочате згідно наказу ГУНП у Волинській області "Про призначення службового розслідування" від 16.10.2019 №1278.

Підставою для його призначення слугувало звернення громадянки ОСОБА_2 на спецлінію Національної поліції України "102", яке зареєстроване в ІТС ІПНП Луцького ВП ГУНП за №34754 від 29.09.2019 щодо відмови працівниками Луцького ВП в реєстрації та прийнятті у неї заяви про вчинення відносно неї злочину.

Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування від 28.10.2019 №4058/25/02-2019, в ході проведення службового розслідування встановлено, що 29.09.2019 о 17 год. 32 хв. до Луцького ВП ГУНП у Волинській області звернулась громадянка ОСОБА_2 ., яка мала намір подати заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення.

Прийшовши до відділу поліції, вона звернулась до інспектора сектору моніторингу Луцького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, який того дня, згідно графіку чергувань на вересень місяць 2019 року, затвердженого начальником Луцького ВП, ніс службу в добовому наряді та забезпечував пропускний режим до Луцького ВП (пост).

Згідно відеозапису, який також долучений представником відповідача до матеріалів справи, вбачається, що громадянка ОСОБА_2 близько 5 хв. розмовляла із ОСОБА_1 , який їй щось пояснював.

В подальшому, ОСОБА_1 підійшов до віконця чергової частини відділу поліції та впродовж декількох хвилин спілкувався із поліцейськими, які знаходились в черговій частині, після чого позивач повернувся до заявниці та продовжив спілкуватись із нею, при цьому надавши інформацію, яку остання занотувала до записника та вийшла з відділу поліції.

Одразу після цього, ОСОБА_1 знову підійшов до віконця чергової частини та поспілкувавшись із поліцейськими, поспішно вийшов за заявницею і вони разом повернулись до Луцького ВП.

О 17 год. 40 хв. заявниця особисто підійшла до віконця чергової частини і продовжила спілкування з працівниками, які знаходились в черговій частині, а потім знову очікувала в приміщенні холу доки у неї відберуть заяву.

І тільки о 18 год. 24 хв. до заявниці вийшов слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області, який запросив заявницю до свого службового кабінету, де відібрав в останньої заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, яка в подальшому була зареєстрована в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Луцького ВП за №34757 та відомості внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Враховуючи вищенаведене, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що вищевказаними діями ОСОБА_1 допустив порушення п.1 розділу ІІ Порядку №100, в частині невідкладного прийняття заяв (повідомлень) про кримінальні правопорушення та події.

У зв`язку із чим, висновком службового розслідування від 28.10.2019 за фактом недотримання службової дисципліни, що призвело до порушення вимог ст.2, 18 Закону України "Про національну поліцію", Закону України "Про звернення громадян", п.2 розділу І та п.1 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах(підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, Методичних рекомендацій про порядок ведення єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затверджених головою НПУ від 04.05.2019 №5328/01/25-2019, п.2 розділу І Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 13.06.2016 №503, п.4, п.9 посадової інструкції від 11.09.2018 №11211/58/01-2018 та виразилось у не вжитті заходів щодо негайного прийняття заяви, не забезпеченні невідкладного прийняття заяви органом (підрозділом) поліції до якого надійшла така інформація, неналежному дотриманні функціональних обов`язків інспектору сектору моніторингу Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 запропоновано оголосити догану.

В подальшому, наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області №1682/в від 29.10.2019 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів впливу до працівників Луцького ВП ГУНП у Волинській області" до позивача застосовано заходи дисциплінарного впливу та оголошено "догану".

Із вказаним наказом та матеріалами службового розслідування ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, що не заперечується позивачем.

Порядок ведення в центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, територіальних (відокремлених) підрозділах (управліннях, відділах, відділеннях) поліції (далі - органи (підрозділи) поліції) єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - заяви (повідомлення)) з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» регулює Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події затверджений Міністерством внутрішніх справ України 08.02.2019 №100 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 №223/33194 (далі - Порядок №100).

Пунктом 1 Глави І Порядку №100 визначено, що прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація.

В свою чергу, представник відповідача у відзиві на позовну заяву звертала увагу суду на той факт, що ОСОБА_1 добре ознайомлений із порядком реєстрації заяв і повідомлень (в тому числі і часом) про кримінальні правопорушення і події та реагування на них, оскільки згідно п.4 посадових інструкцій він щоденно здійснює моніторинг ІПС «Єдиний облік» ОВС на предмет правильної реєстрації заяв та повідомлень, що під собою розуміє дотримання усіх вимог щодо порядку здійснення негайної реєстрації заяви та подальшого реагування.

Також, як вбачається з матеріалів справи, в ході службового розслідування встановлено та не заперечується позивачем, що під час звернення громадянки ОСОБА_2 у Луцькому ВП знаходились працівники слідчо-оперативних груп, які не задіяні на виїзди та пов`язані із оформленнями кримінальних правопорушень, проте позивач не вжив заходів щодо прийняття ними заяви від громадянки ОСОБА_2 .

На думку суду, встановлені висновком службового розслідування від 28.10.2019 обставини свідчать про затягування та небажання ОСОБА_1 вжити заходів щодо негайної реєстрації заяви громадянки ОСОБА_2 та здійснення подальшого реагування, що призвело до порушення статей 2, 18 Закону України №580-VIIІ.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України №580-VIII одним із основних завдань поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Оскільки, відповідно до норм Закону України №580-VIII основним критерієм діяльності поліціє є рівень довіри громади до органів поліції, усі без винятку працівники поліції зобов`язані вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод суспільства, негайно та неухильно реагувати на будь-які правопорушення, не допускати їх вчинення.

Системний аналіз законодавчих актів, якими врегульовано діяльність поліції дозволяє зробити висновок про її особливий статус в системі державних органів, обумовлений перш за все завданням боротьби із злочинністю і правопорушеннями. Наслідком цього окремого статусу органів поліції і їх працівників, є особливі вимоги до останніх, які виражаються в особливому порядку підбору, підготовки кадрів для Національної поліції України, вимоги до морально-ділових якостей, репутації тощо.

В той час, як невжиття вищевказаних заходів ОСОБА_1 стало підставою для надходження повідомлення громадянки ОСОБА_2 на дії працівників поліції щодо відмови у прийнятті заяви.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що позивач почав вчиняти активні дії щодо прийняття заяви громадянки ОСОБА_2 про вчинення злочину лише після того, як остання звернулася в телефонному режимі на спецлінію Національної поліції України "102" та повідомила про не прийняття заяви, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. (а.с.52)

А відтак, суд погоджується з відповідачем, що ОСОБА_1 , як працівником поліції, не вчинено дій щодо забезпечення права особи на прийняття від особи заяви щодо скоєного відносно неї правопорушення.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача, що прийняття та реєстрація заяв не відноситься до повноважень позивача, оскільки положеннями Закону України №580-VIIІ визначено, що усі без винятку працівники поліції зобов`язані вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод суспільства, негайно та неухильно реагувати на будь-які правопорушення та не допускати їх вчинення.

Отже, аналізуючи досліджені в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що службове розслідування проведене на підставі, в межах повноважень та у строки, визначені Порядком, досліджено зібрані документи та матеріали, проаналізовано положення чинного законодавства України та обґрунтовано зроблено висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а відтак останнього правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, суд вважає необґрунтованим та таким, що спростовується матеріалами справи, твердження позивача про відсутність у дисциплінарної комісії записів із камер відеоспостереження, на які вона посилається у висновку службового розслідування, оскільки останні були долучені представником відповідача до матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, а також беручи до уваги характер допущених позивачем порушень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а відтак останнім правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у формі "догани".

Крім того, суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Досліджених судом в даному рішенні обставин та доказів, на переконання суду, достатньо для винесення законного та обґрунтованого рішення у даному спорі.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу приписів частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність та законність своїх дій у застосуванні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у формі "догани" згідно з оскаржуваним наказом від 29.10.2019 №1682/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів впливу до працівників Луцького ВП ГУНП у Волинській області", з огляду на що підстави для його скасування відсутні.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу та висновку є необґрунтованими та безпідставними, відтак в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 244, 245, 246 та 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про національну поліцію", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу та висновку, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне Управління Національної поліції у Волинській області: , адреса: 43025, місто Луцьк, вул. Винниченка, 11.

Суддя Ю.Ю. Сорока