Справа № 755/16765/19
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративний позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 4 батальйону 2 полку УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Бабак Максима Геннадійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 628234 від 22 серпня 2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження у справі закрити, мотивуючи тим, що 22 серпня 2019 року винесено о 23 год. 05 хв. в м. Києві інспектором 3 роти 4 батальйону 2 полку УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Бабаком Максимом Геннадійовичем постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. У постанові вказано, що водій автомобіля марки «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 нібито керував транспортним засобом, у якого були несправні зовнішні світлові прилади (ліва фара в режимі ближнього світла) в темну пору доби, а також водій не пред`явив чинний страховий поліс, чим порушив п. 31.43в та п. 2.1ґ Правил дорожнього руху. Дана постанова являється незаконною та підлягає скасуванню, оскільки водій нічого не порушив і на нього не складався протокол про здійснення дорожньо-транспортної пригоди, щоб пред`являти поліс страхування поліцейському, таким чином, обов`язок водія надати на вимогу поліцейського для перевірки полісу страхування виникає лише у випадках складання відносно даного водія протоколу про вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

24 жовтня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовному провадження без виклику сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а тому просить у задоволені позову відмовити. Зокрема зазначив, що інспектором під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови серії ДП18 № 628234 від 22 серпня 2019 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні законодавством України, при цьому, жодним чином не порушив права позивача, а постанова повністю відповідає вимогам законодавства. Крім того з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського АА009663 video_1, video_2, позивач відмовився пред`являти чинний страховий поліс, а також на відео чітко вбачається, що на транспортному засобі дійсно не працює ліва фара в режимі ближнього світла.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 262 КАС України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 22 серпня 2019 року інспектором 3 роти 4 батальйону 2 полку УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Бабаком Максимом Геннадійовичем, винесено постанову про адміністративне правопорушення серія ДП18 № 628234 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 22 серпня 2019 року о 22 год. 50 хв. в м. Києві по Дніпровській набережній, 3, водій керуючи транспортним засобом, я якого були несправний зовнішній світловий прилад (ліва фора в режимі ближнього світла) в темну пору, а також водій не пред`явивши чинний страховий поліс, чим порушив п. 31.4.3в, 2.1ґ ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126, ч. 1, ст. 121 КУпАП.

Поліцейські, під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно до п. 4 Розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п. п. 1, 2, 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

До інших технічних несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація транспортного засобу забороняється в розумінні п.п. 31.4.3. «а» ПДР України є те, що така експлуатація забороняється за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам щодо кількості, тип, кольору, розміщення і режиму роботи зовнішніх світлових приладів, якщо вони не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до 5.1 ДСТУ 3649:2010. Колісні транспортні (далі ДСТУ) засоби, технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинної нормативної документації щодо безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства-виробника.

Згідно п.п. 6.1.5 ДСТУ кількість, колір та наявність ПЗС (прилад зовнішній світловий) на КТЗ (колісний транспортний засіб) визначають згідно з таблицею 1.

Відповідно до п.п. 6.1.6.1 ДСТУ фари ближнього, дальнього світла та протитуманні фари мають бути укомплектовані джерелами світла і відрегульовані відповідно до вимог НЕ.

У відповідності до п.п. 6.1.6.5 ДСТУ, сила світла кожної фари, що працює в режимі "ближнє світло", має відповідати значенням, наведеним у таблиці 3.

Таким чином вказаними правилами, нормами і стандартами передбачено, що, зокрема автомобіль «OPEL ASTRA», яким керував позивач, повинен відповідати певним вимогам щодо своєї конструкції, режиму роботи приладів, їх комплектації тощо. Вимогами до конструкції передбачено, що вказаний транспортний засіб повинен мати дві фари ближнього світла, які укомплектовані джерелами світла, тобто лампами, які мають працювати чи не працювати у певному режимі роботи (бути вимкненими, у режимі "ближнє світло" чи "дальнє світло"). Враховуючи те, що позивач рухався на транспортному засобі із увімкненими зовнішніми світловими приладами у режимі "ближнє світло", обидва джерела світла, тобто лампи, повинні працювати належним чином, що відповідає вимогам щодо конструкції транспортного засобу. У випадку, коли одна із фар транспортного засобу не працює, наслідком є те, що режим роботи зовнішніх світлових приладів порушено, що не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, встановленим нормам та стандартам. Здійснювати експлуатацію транспортних засобів за наявності технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - заборонено.

Так, відповідно до положень п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із наданих сторонами доказів у вигляді відеозаписів обставин та подій, які мали місце 22 серпня 2019 року близько 23 години 05 хвилин встановлено, що позивач дійсно був зупинений із підстав викладених вище, інспектором зафіксовано, що ліва фара в режимі ближнього світла транспортного засобу «OPEL ASTRA» була в несправному стані, наданими у відзиві на позовну заяву, доведено правомірність рішення відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Щодо посилання позивача про визнання протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 628234 від 22 серпня 2019 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до наступного.

Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновок, про те, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення є недоведеним належними доказами.

В силу п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» поліс повинен бути у водія лише у випадку використання транспортного засобу в дорожньому русі та підлягає пред`явленню на вимогу уповноваженої особи. Проте, випадки коли пред`являється поліс, у законодавстві визначено два, а саме: при складанні протоколів щодо порушення правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів ДТП.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 2.1. г) ПДР).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. (пункт 2.4. а) ПДР).

У відповідності до частини 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає випадки в яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. До них відноситься, зокрема якщо водій порушив ПДР.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені статтею 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Вказані положення кореспондуються з частиною 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853).

Відповідно до частини 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статей 249, 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито і за місцем його вчинення.

Інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з приписів частини 1 статті 126 КУпАП. частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух", пунктів 21.2, 21.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції. Наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

З урахуванням викладених обставин, вбачається, що у відповідача по справі були наявні достатні підстави вважати, що особа вчинила правопорушення. Існування наведених обставин і зумовило виникнення в інспектора поліції права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред`явлення документів, що підтверджують відповідне право особи.

Дані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 06.04.2016 у справі № 753/457/16-а.

Водночас вищевказані нормативно правові акти були проаналізовані Вищим адміністративним судом України при розгляді касаційної скарги по справі К/800/9435/17 (К/800/13010/17) та зроблено наступний правовий висновок, який полягає в тому, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а не виконання свого обов`язку та не пред`явлення для перевірки вищевказаних документів, вказує на правомірність винесеної постанови інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки подальше не виконання вимоги інспектора патрульної поліції щодо пред`явлення вищевказаних не виключає адміністративну відповідальність за дії позивача, якими він вже вчинив склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ухвала Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2017 року).

Аналогічна позиція щодо обов`язку пред`явлення особою на вимогу працівників поліції чинного полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року № 675/1207/17.

На виконання вищевказаних вимог та вимог ст. 268, 278, 279 КУпАП, відповідач, розпочавши розгляд справи, зазначив порушення, яке вчинив ОСОБА_1 , та при перевірці документів було виявлено, що останній не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що призвело до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Після чого інспектор здійснив дослідження та оцінку наявних доказів та повідомив позивача про прийняте по справі рішення та виніс постанову, також слід зазначити з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського АА00963, що позивач сам наполягав на складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене слід зазначити, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Твердження позивача щодо відсутності в нього обов`язку по пред`явленню відповідного полісу, судом до уваги не приймаються.

Крім того, позивачем не надано доказів наявності у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 не долучено до матеріалів справи чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, отже, при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено права позивача, оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за таких підстав, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 4 батальйону 2 полку УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Бабак Максима Геннадійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 7, 122, 245, 251, 252, 254, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 4 батальйону 2 полку УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Бабак Максима Геннадійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя :