Справа № 186/1868/19
Суддя: Кривошея С. С.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/1868/19
Провадження №2-а/0186/1/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Дніпропетровській області капітана поліції Кайтанюка Дениса Вячеславовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративною позовною заявою до інспектора УПП в Дніпропетровській області капітана поліції Кайтанюка Дениса Вячеславовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 листопада 2019 року інспектором УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Кайтанюком Денисом Вячеславовичем, було винесено постанову серія ЕАК №1754895 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Відповідно до постанови, він о 14 годині 45 хвилин, на 231 км. автодороги М04, керував транспортним засобом зі швидкістю 97 км/год. чим порушив вимоги п.12.9.6. ПДР України. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, винесену з порушенням законодавства та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав: 16 листопада 2019 року о 14.45 год., він рухався на транспортному засобі BMW 525D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому, проїжджаючи 231 км. а.д. М04, він був зупинений інспектором Кайтанюком Денисом Вячеславовичем . До автомобіля, яким він керував, підійшов співробітник патрульної поліції Кайтанюк Денис Вячеславович та наказав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На його прохання назвати причину зупинки транспортного засобу згідно зі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор Кайтанюк Денис Вячеславович відповів, що він рухався зі швидкістю 97 км/год., чим порушив вимоги п.12.9.6. ПДР України. Посилаючись на ст.251 КУпАП та ст.40 Закона України «Про Національну поліцію», він попросив інспектора пред`явити законні докази порушення ПДР, на що інспектор надав йому відео яке зафіксовано приладом TruCam. Також зазначає, що ділянка дороги, на якій його зупинив відповідач, має окремі проїзні частини відокремлені одна від одної розділювальною смугою, отже, на ній, згідно з п.12.6. (ґ) Правил дорожнього руху, дозволяється рух із швидкістю 110 км/год. За 500-700 м. від місця його зупинки був встановлений дорожній знак 3.29 (70км/год), без будь-яких додаткових дорожніх знаків. Відповідно до п.12.10 Правил дорожнього руху додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Просить суд визнати дії інспектора УПП в Дніпропетровській області капітана поліції Кайтанюка Дениса Вячеславовича протиправними та скасувати постанову серія ЕАК №1754895 від 16 листопада 2019 року винесену інспектором УПП в Дніпропетровській області Кайтанюком Денисом Вячеславовичем про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідач не погодившись з позовними вимогами, надав відзив на позовну заяву відповідно до якого, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, так як вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені у позові. Вважає, що оскаржувана постанова складена ним у відповідності до вимог Інструкції. Правопорушення було зафіксовано на засіб вимірювальної техніки ТгuСam №000314, про що чітко зазначено у розділі 6 (Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення) постанови про накладення адміністративного правопорушення серії ЕАК № 1754895 у справі про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2019 року та надано відео та фотознімок, на яких зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 97 км/год.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надала письмові пояснення, у яких прохала відмовити у задоволенні позову, оскільки він є необґрунтованим та безпідставним.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відносно позивача інспектором роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кайтанюком Д.В. 16 листопада 2019 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1754895, згідно якої, 16 листопада 2019 року о 14 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «BMW 525D» р/н НОМЕР_1 , на 231 км. а/д М04, який рухався зі швидкістю 97 км/год., чим порушив дорожній знак 3.29 (70 км./год.), зафіксовано приладом TruCam №000314, чим порушив вимоги п.12.9.б. ПДР України. На підставі даного порушення, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 12.9. «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 «Про Правила дорожнього руху» водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію отриману за допомогою лазерного вимірювача та інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Крім того, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13722, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 21 грудня 2018 року та чинного до 21 грудня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000314, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 №04/02/03-3008, термін дії якого до 27.09.2021 року.

Згідно Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху від 04.10.2018 р. №112/41/2/02-2018 для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було надано фото та відеозапис на носії інформації DVD-R диск, вчинені за допомогою технічного пристрою «TruCam» серійний номер ТС000314. Відеозапис фіксує номер автомобілю, час події, швидкість руху автомобіля, на фото зафіксовано Loc: 231 км. автошляху М-04 Дніпропетровська область Новомосковський район, дата 16.11.2019 р., час 14:45:44 год., дистанцію 186.1 м., номерний знак та швидкість транспортного засобу 97 км/год.

Разом з тим, суд критично ставиться до вказаного відеозапису та фото, як до доказу, з огляду на те, вони не містять жодних доказів наявності дії дорожніх знаків 3.29, 3.31 на цій ділянці дороги.

Крім того, відповідачем не надано доказів наявності зазначених дорожніх знаків на відповідній ділянці автошляху згідно проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції, що регламентується ч.1,2 ст.27 ЗУ «Про дорожній рух».

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

У відповідності до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" Європейський суд з прав людини нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2019 року серії ЕАК №1754895, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог щодо визнання протиправними дій інспектора УПП в Дніпропетровській області капітана поліції Кайтанюка Дениса Вячеславовича, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (зокрема ч.1 ст.122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вищезазначене свідчить, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема передбачених ч.1 ст.122 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення лише від імені органів Національної поліції і в даному випадку не можуть виступати як суб`єкти владних повноважень, які окремо від органу посадовою особою якого являються, виносять одноособові рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вчинення інспектором патрульної поліції дій з притягнення позивача до адміністративної відповідальності належало до його повноважень, тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суддя

В И Р І Ш И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора УПП в Дніпропетровській області капітана поліції Кайтанюка Дениса Вячеславовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК №1754895 від 16 листопада 2019 року, винесену інспектором роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кайтанюком Денисом Вячеславовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Першотравенська, Дніпропетровської області, згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: С.С. Кривошея