Справа № 140/195/20
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/195/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будя Сергія Леонідовича (далі - Луцький РВ ДВС) про визнання протиправною та скасування постанови ВП №59093764 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , винесену 05.07.2019 головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.В.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року замінено первісного відповідача Головного державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будя Сергія Леонідовича на належного - Луцький районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова ВП № 59093764 про накладення штрафу не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, оскільки не містить мотивів, за яких виконавець дійшов висновку, що боржник не виконує рішення суду.

Позивач вказує, що ним жодної земельної ділянки не було одержано в оренду від Городищенської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки не співпадає з кадастровим номером земельної ділянки, яка була одержана в користування від Луцької районної державної адміністрації.

Також позивач зазначає, що виконавець не складав будь-якого акту прийому-передачі земельної ділянки чи акта невиконання судового рішення, сама оскаржувана постанова не є мотивованою, а про її існування дізнався в січні 2020 року. Відтак, просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову ВП № 59093764 про накладення на нього штрафу від 05.07.2019.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, вказали, що про існування оскаржуваної постанови дізнались при ознайомленні з матеріалами кримінальної справи у слідчого лише 09.01.2020 року про що додали відповідний реєстр матеріалів досудового розслідування з зазначенням дат ознайомлення за постановою слідчого судді.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що друга постанова про накладення штрафу, яка є предметом оскарження в даній адміністративній справі, була направлена до позивача 11.07.2019 року про що подав список №331 за 11.07.2019 року згрупованих поштових відправлень по відділу ДВС з відтиском штампа пошти. Доказів вручення цього листа позивачу подати не може. В судовому засіданні пояснив, що на його виклик до ДВС ОСОБА_1. з`явився і повідомив, що не збирається виконувати рішення суду про що надав письмову заяву. Тому ним було винесено постанову про накладення штрафу, яка була оскаржена до суду, де апеляційною інстанцією залишена в силі.

Також пояснив, що перед винесенням, через місяць, другої постанови про накладення штрафу від 08.07.2019 року на боржника, яка є предметом даного оскарження, ним у відповідності до вимог діючого законодавства, складено акт від 05.07.2019 року в присутності працівника земельного відділу Городищенської сільської ради, де зазначено, що постановою про накладення штрафу від 10.06.2019 року зобов`язано боржника протягом 10-ти робочих днів виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання, встановлено, що повторно рішення суду ОСОБА_1 не виконав.

Після цього ДВС було закінчено виконавче провадження з винесенням відповідної постанови де попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Згідно частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що 14.05.2019 головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будем С.Л. за заявою Городищенської сільської ради було відкрито виконавче провадження № 59093764 з примусового виконання Наказу Господарського суду Волинської області № 903/129/18-1 виданого 20.02.2019.

Відповідно до вказаного Наказу, було зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути Городищенській сільській раді земельну ділянку водного фонду площею 10,4373 га, кадастровий номер :01:001:1315, розташовану на території Городищенської сільської ради по акту приймання-передачі у стані придатному для подальшого використання.

Постановою ВП № 59093764 про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2019 боржнику ОСОБА_1 було встановлено строк для виконання рішення суду - протягом 10 робочих днів. Дана копія постанови отримана позивачем, що й не заперечується в судовому засіданні.

10.06.2019 старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в присутності позивача було складено акт про невиконання рішення суду. Крім того в акті зазначено, що причини невиконання боржник роз`яснив в окремій заяві.

Відповідно до вказаної заяви, що була отримана відповідачем 10.06.2019, позивач (боржник) серед іншого зазначає, що згідно договору оренди об`єкту водного фонду і земель між ним та Луцькою районною державною адміністрацією від 17.11.2005 в оренду передавався водний об`єкт із земельною ділянкою загальною площею 10,4374 га, в тому числі 7,4174 га водного плеса. Згідно Наказу Господарського суду Волинської області № 903/129/18-1 від 20.02.2019 поверненню підлягає земельна ділянка. На підставі цього позивач просить роз`яснити порядок повернення об`єкту водойми і земельної ділянки, якщо вимога повернення стосується тільки земельної ділянки.

Крім того, позивач зазначає, що йому в оренду було передано земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:01.04, на підтвердження чого до заяви додано копію реєстраційної карти земельної ділянки серії АБИ № 274899.

Також позивачем вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1315 йому жодним чином не передавалась, а тому повернути її позивач немає можливості оскільки він такою ділянкою не користувався.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачем 10.06.2019 було винесено постанову ВП № 59093764 про накладення штрафу на позивача в розмірі 1 700 грн. за невиконання наказу суду.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 позов задоволено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року апеляційну скаргу Прокуратури Волинської області задоволено, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року у справі № 140/1995/19 - скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Головним державним виконавцем 05.07.2019 року в присутності працівника земельного відділу Городищенської сільської ради складено акт державного виконавця, яким встановлено, що постановою про накладення штрафу від 10.06.2019 року зобов`язано боржника протягом 10-ти робочих днів виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання, при цьому зазначено, що повторно рішення суду ОСОБА_1 не виконав.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що, головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.В. 05.07.2019 було повторно винесено постанову ВП № 59093764 про накладення штрафу в розмірі 3 400 грн. на позивача за невиконання наказу суду.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що відносно ОСОБА_1 внесено запис про кримінальне провадження за ч. 1 ст. 382 КК України - невиконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Згідно з статтею 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 287 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

На думку суду, позивачем не пропущено 10-ти денний строк на оскарження постанови про накладення штрафу від 05.07.2019 року, оскільки як встановлено в судовому засіданні, про оскаржувану постанову позивач дізнався при ознайомленні з матеріалами кримінальної справи у слідчого лише 09.01.2020 року, що вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування з зазначенням дат ознайомлення за постановою слідчого судді, а з відповідним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 17.01.2020 року.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404 передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно приписів статті 63 Закону №1404 1 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Таким чином, приписами статті 63 Закону №1404 встановлено обов`язкову умову притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення, що підлягає примусовому виконанню - невиконання рішення без поважних причин.

Згідно частини 2 статті 75 Закону №1404 1 у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Також приписами статті 75 Закону №1404 встановлено обов`язкову умову повторного притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення, що підлягає примусовому виконанню - невиконання рішення без поважних причин.

З постанови ВП № 59093764 про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2019 вбачається, що її описова та резолютивна частини повністю відповідають виконавчому документу (Наказу Господарського суду Волинської області № 903/129/18-1 від 20.02.2019) щодо визначення предмету стягнення, зокрема в частині кадастрового номеру земельної ділянки - :01:001:1315.

Згідно з п. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі № 903/129/18 під час перегляду рішення Господарського суду Волинської області від 19.06.2019 у цій же справі (на підставі якого видано наказ про примусове виконання рішення від 20.02.2019 № 903/129/18-1) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 судом встановлено, що матеріали справи містять рішення Господарського суду Волинської області від 17.12.2017, залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.12.2018, у справі № 903/909/16, яким відмовлено в задоволенні позову підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Городищенської сільської ради від 16.03.2016 про відмову у продовженні договору та у переукладенні його на новий строк.

При цьому Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 05.02.2019 встановлено, що суди у справі № 903/909/16 вказали, що доводи ОСОБА_1 про різні кадастрові номери орендованої ним земельної ділянки в різні проміжки часу не впливають на законність рішення, оскільки у Державному земельному кадастрі містяться відомості щодо земельної ділянки площею 10,4373 га для рибогосподарських потреб комунальної форми власності з кадастровим номером :01:001:1315, тоді як ні Договір, ні додаткова угода до нього не містять кадастрового номеру орендованої земельної ділянки.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 21.01.2019 №Д-6/0-7/0/6-19, яким підтверджено, що земельна ділянка, яка перебувала в оренді ОСОБА_1 з кадастровим номером :04:000:0104 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1315 це одна і та ж земельна ділянка, зміна кадастрового номеру якої виникла у зв`язку з помилкою у відомостях про земельну ділянку.

Також, кадастровий номер земельної ділянки, яку орендував підприємець ОСОБА_1 :01:001:1315), вірно визначено Господарським судом Волинської області у наказі про примусове виконання рішення від 20.02.2019 № 903/129/18-1.

Разом з тим, суд зазначає, що доводи позивача, викладені в позовній заяві, про об`єктивну неможливість виконати судове рішення про повернення земельної ділянки безпідставні. Даний об`єкт чітко визначений у судовому рішенні, зазначений і спосіб його виконання.

Сам факт невиконання судового рішення позивачем визнається.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні відповідачем 10.06.2019 було винесено першу постанову ВП № 59093764 про накладення штрафу на позивача в розмірі 1 700 грн. за невиконання наказу суду.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 позов задоволено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року апеляційну скаргу Прокуратури Волинської області задоволено, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року у справі № 140/1995/19 - скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Таким чином апеляційним судом підтверджено правомірність первинної постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, вказана постанова суду забрала законної сили з дати її прийняття. Як встановлено судом, головним державним виконавцем 05.07.2019 року в присутності працівника земельного відділу Городищенської сільської ради складено акт державного виконавця, де зазначено, що постановою про накладення штрафу від 10.06.2019 року зобов`язано боржника протягом 10-ти робочих днів виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання, встановлено, що повторно рішення суду ОСОБА_1 не виконав.

Накладення відповідачем штрафу на боржника ОСОБА_1 , а не на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , який зазначений боржником у виконавчому документі, про що також вказує позивач у позові, не свідчить про незаконність оспорюваної постанови, оскільки в даному випадку особа ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 збігаються при виконанні судового рішення. Такий же висновок з цього питання міститься і в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року в справі №140/1995/19.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанова ВП № 59093764 про накладення штрафу на ОСОБА_1 , винесена 05.07.2019 головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.В. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (№ 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Відтак, з вищевказаних підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич