Справа № 160/11058/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
07.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).
02.12.2019 року від представника Відповідача надійшов відзив на позов, у якому Головне управління ДПС у Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити у їх задоволенні, з огляду на те, що контролюючий орган діяв у строгій відповідності з вимогами норм чинного законодавства України на підставі інформації наданої Мінекономрозвитку України.
28 грудня 2019 року від Позивача надійшла відповідь на відзив по справі, у якій Позивач акцентував увагу на тому, що станом на 2016 рік строк експлуатації автомобіля становив більше одного року, що унеможливлює нарахування транспортного збору.
Відповідач правом на надання заперечень на відповідь на відзив не скористався.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Позивачу з 2014 року на праві власності належить автомобіль марки Volkswagen модель Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2014, об`ємом двигуна 2967 см3, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управлінням ДПС у Дніпропетровській області, 19.07.2016 року винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 1074-13 про нарахування податкового зобов`язання за транспортним податком з фізичних осіб на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України.
21.01.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області оформлено податкову вимогу № 334-17/63, якою вимагалося терміново сплатити суму податкового боргу.
27.01.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області оформлене рішення №960/10/04-36-17-01-14 про опис майна у податкову заставу.
ОСОБА_1 , отримавши зазначені податкову вимогу від 21.01.2017 року № 334-17/63 та рішення про опис майна у податкову заставу від 27.01.2017 року № 960/10/04-36-17-01-14, звернулася 20.03.2017 року до ГУ ДФС у Дніпропетровській області із заявою про надання копії документів відповідно до яких їй було зараховане податкове зобов`язання, а також докази, на підставі яких ГУ ДФС у Дніпропетровській області робить висновок, що таке зобов`язання є узгодженим.
Відповідь ГУ ДФС у Дніпропетровській області на зазначену заяву ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутня.
У відзиві на позов ГУ ДПС у Дніпропетровській області поінформувало, що податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 19.07.2016 року № 1074-13 направлялося засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 .
Зазначений лист з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням повернуто до податкового органу 16.09.2016 року із зазначенням причин невручення "за закінченням терміну зберігання".
Тому, ГУ ДПС у Дніпропетровській області вважає, що згідно з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України оскаржуване податкове повідомлення-рішення є належним чином вручене Позивачу.
Але з наявних в матеріалах справи документів встановити вміст листа (конверта), який направлявся ОСОБА_1 та повернувся "за закінченням терміну зберігання", не вбачається можливим.
В матеріалах адміністративної справи міститься копія заяви ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.10.2019 року про надання копії оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з відміткою про отримання його 01.10.2019 року.
Стосовно строку звернення до адміністративного суду з позовом суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з положеннями частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПКУ, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Статтею 102 ПКУ врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Тому, оскільки матеріали справи містять доказ отримання Позивачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення лише 01.10.2019 року, суд вважає прийнятним строк звернення до адміністративного суду.
Вважаючи наведене податкове повідомлення-рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, передбачені зміни до Податкового кодексу України шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, якою введено транспортний податок.
Так, згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції Закону від 24.12.2015 № 909-VIII) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені п.п. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Враховуючи те, ще Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, тому з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.
Станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1 378 грн. (ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік"), отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1 033 500,00 грн.
Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз. 2 п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016, відповідно до положень п. 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у п. 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013 року, № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.
Пунктом 3 Порядку № 403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.
Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (п. 4 Порядку № 403).
Згідно п. 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.
Мінекономрозвитку України відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДПС України інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).
Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).
Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.
Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.
Матеріали справи містять інформацію Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, яка викладена в листі від 22.02.2016 року № 3252-08/4797-03, де викладений перелік автомобілів з року випуску який минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.
Згідно з відповідною інформацією Мінекономрозвитку України в перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року, входить автомобіль Volkswagen Touareg з об`ємом циліндрів двигуна - 3,0, типом двигуна - двигун внутрішнього згорання, типом палива - дизель, типом коробки передач - АТ, строком експлуатації - до 1 року.
Як встановлено з матеріалів справи, позивачу належить автомобіль марки моделі Touareg, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб. см., тип двигуна - дизель, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який за відповідними характеристиками відсутній в переліку автомобілів, що зазначені в Інформації щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ" та викладена в додатку 1 до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до Державної фіскальної служби України від 22.02.2016 року № 3252-08/4797-03.
В даному переліку наявний запис про автомобіль з аналогічними характеристиками, проте до 1 року експлуатації включно.
Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене 19.07.2016 року, а автомобіль позивача 2014 року випуску, тобто рік випуску і відповідно строк експлуатації якого складає більше 1 року на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Відтак, вартість вказаного автомобіля марки Volkswagen моделі Touareg, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб. см., тип двигуна - дизель, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить менше 750 розмірів мінімальних заробітних плат, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Зазначені обставини виключають можливість застосування до спірних правовідносин позивача п. 267.2.1 ст. 267 ПК України (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення).
Таким чином, суд приходить до висновку, що Відповідач, під час винесення податкового повідомлення-рішення від 19.07.2016 року № 1074-13 не мав достовірної та належної інформації уповноваженого органу (Мінекономрозвитку України) про середньоринкову вартість автомобіля Позивача станом на 2016 рік, у зв`язку з чим, вважає зазначене податкове повідомлення - рішення щодо нарахування транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідач як суб`єкти владних повноважень не довів суду правомірність прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.
За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ст. 258 КАС України, справа повинна була бути розглянута до 10.01.2019 року.
При цьому, суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юхно І.В. перебувала у щорічній відпустці з 27.12.2019 по 27.01.2020 року.
Згідно ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Отже, справу було розглянуто 28.01.2020 року.
Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд -
Стягнути із Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень, 40 коп).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно