Справа № 461/6488/17
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6488/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Скаб В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом співзасновника і бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - Управління комунальної власності Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог.

20 вересня 2017 року, як фізична особа, бенефіціар ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, який було в подальшому уточнено, до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №414 від 06 червня 2016 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 ».

В обґрунтування даного позову вказує на те, що 03.06.2016 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення №414 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1». Стверджує, що Виконавчим комітетом ЛМР перевищено надані чинним законодавством повноваження та не було підстав приймати вищезгадане рішення, порушивши норми законодавства України, оскільки жодним положенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», станом на час прийняття оскаржуваного рішення, не передбачено повноваження виконавчого органу місцевої ради на прийняття рішення про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна. Уповноваженим виконавчим органом Львівської міської ради на здійснення повноважень суб`єктів державної реєстрації та суб`єктів державної реєстрації прав у відповідній адміністративно-територіальній одиниці є Управління державної реєстрації Львівської міської ради. Окрім того, позивачка зазначає, що оскаржуваним рішенням порушено її права та інтереси, як бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто», яке з 1992 року здійснює виробничу діяльність у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 і відносно котрого ВК ЛМР прийнято оскаржуване рішення. Також зазначає, що про наявність оскаржуваного рішення дізналася 21 березня 2017 року із відповіді організаційного управління ЛМР №1101-123 від 02.08.2017 р., а тому вважає пропущений строк з поважних причин та просить поновити строк для оскарження рішення виконавчого комітету ЛМР №414 від 03.06.2016 року.

24 січня 2018 року уточнено позовні вимоги, відповідно до яких , ОСОБА_1 зазначає, що Виконавчий комітет Львівської міської ради перевищили свої повноваження порушивши норми ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Стверджує, що Виконавчий комітет ЛМР не надав доказів, що нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , індекси приміщень 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова, оскільки на час прийняття рішення №414 територіальної громади м. Львова не існувало. Крім того зазначає, що прийняття рішення відбулося під час судового процесу у справі №914/827/16 про визнання права власності ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» на вищевказане приміщення. Також стверджує, що рішення №414 від 03.06.2016 року Виконавчим комітетом ЛМР не було опубліковано у засобах масової інформації.

24 квітня 2018 року позивачем було повторно уточнено позовні вимоги відповідно до яких стверджує, що фактично приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 перебувало у власності ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто», однак ця власність не була зареєстрована у відповідності до «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно». Крім того зазначає, що Виконавчий комітет ЛМР не надав суду жодних належних та допустимих доказів існування права комунальної власності на нежитлове приміщення по котрому прийнято рішення №414 від 03.06.2016 року, а тому підстав для його прийняття не було чим порушили норми законодавства України.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді Радченко В.Є. від 21 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 24 травня 2018 року задоволено письмову заяву представниці позивача Дацко О.І. про відвід головуючого судді Радченка В.Є.

Згідно з розпорядженням №60 від 25 травня 2018 року призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку із задоволеним відводом головуючого судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 травня 2018 року визначено суддю Лялюка Є.Д.

Ухвалою суду від 29 травня 2018 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду.

Згідно з розпорядженням №115 від 22 жовтня 2018 року призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку із припиненням повноважень судді Лялюка Є.Д. у зв`язку із закінченням строку, на який його було обрано.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2018 року визначено суддю Юрківа О.Р.

Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Юріква О.Р.

Згідно з розпорядженням №143 від 12 грудня 2018 року призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку із задоволенням заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2018 року визначено суддю Волоско І.Р.

Ухвалою суду від 14 травня 2019 року в задоволенні клопотання Управління комунальної власності Львівської міської ради про закриття провадження по адміністративній справі відмовлено.

Ухвалою суду від 24 червня 2019 року витребувано в Управління Державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради: належним чином завірені копії реєстраційної справи юридичної особи виконавчого комітету Львівської міської ради.

Ухвалою суду від 24 червня 2019 року витребувано у Виконавчого комітету Львівської міської ради належним чином завірені копії: свідоцтва про реєстрацію Виконавчого комітету Львівської міської ради; виписки з ЄДРПОУ Виконавчого комітету Львівської міської ради.

Ухвалою суду від 19 липня 2019 року клопотання представника Виконавчого комітету Львівської міської ради Нагорняка Р. про закриття провадження у справі залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 19 липня 2019 року повторно витребувано у Виконавчого комітету Львівської міської ради належним чином завірені копії: свідоцтва про реєстрацію Виконавчого комітету Львівської міської ради; виписки з ЄДРПОУ Виконавчого комітету Львівської міської ради.

Ухвалою суду від 19 липня 2019 року повторно витребувано у Управління Державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради: належним чином завірені копії реєстраційної справи юридичної особи виконавчого комітету Львівської міської ради.

7 серпня 2019 року представником Виконавчого комітету Львівської міської ради Шмотолохою О.П. надано витребувані судом документи, а саме: завірену копію свідоцтва про реєстрацію Виконавчого комітету Львівської міської ради; виписку з ЄДРПОУ Виконавчого комітету Львівської міської ради.

16 серпня 2019 року начальником Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради надано витребувані судом документи, а саме: копії документів реєстраційної справи.

Позиції сторін у справі.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні 28.01.2020 року подала пояснення та додаткові пояснення, в яких зазначає, що Виконавчий комітет Львівської міської ради, як орган місцевого самоврядування, при прийнятті оскаржуваного рішення перевищив надані йому чинним законодавством повноваження та не мав правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення, порушивши норми законодавства України. Оскаржуваним рішенням порушено права та інтереси позивачки, як співзасновника і бенефіціатра ТОВ СУАП «Піцца-Пронто», яке з 1992 року здійснює виробничу діяльність у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 і відносно якого ВК ЛМР прийнято оскаржуване рішення. Крім того зазначає, що жодним положенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» станом на час прийняття оскарженого рішення не передбачено повноваження виконавчого органа місцевої ради на прийняття рішення про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна. Уповноваженим виконавчим органом Львівської міської ради на здійснення повноважень суб`єктів державної реєстрації та суб`єктів державної реєстрації прав у відповідній адміністративно-територіальній одиниці є Управління державної реєстрації Львівської міської ради. Також зазначає, що рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №414 від 03.06.2016 року не було опубліковано в пресі, про що свідчить відповідь №15 від 30.01.2018 року газети «Ратуша» офіційного органу Львівської міської ради. Про наявність оскаржуваного рішення дізналася 21 березня 2017 року із відповіді організаційного управління ЛМР №1101-123 від 02.08.2017 р., а тому вважає пропущений строк з поважних причин та просить поновити строк для оскарження рішення виконавчого комітету ЛМР №414 від 03.06.2016 року. Згідно додаткових пояснень позивачка зазначає, що наданий на вимогу суду Виконавчим комітетом Львівської міської ради копії свідоцтва про державну реєстрацію ВК ЛМР серії АОО №762363 свідчать про ознаки фіктивності юридичних осіб, а саме: Виконавчого комітету ЛМР та Львівської міської ради. Станом на дату реєстрації Львівської міської ради як юридичної особи не існувало місцевого самоврядування як відокремленої гілки влади. Львівська міська рада як представницький орган територіальної громади не могла бути створена, оскільки територіальної громади як первинного суб`єкта місцевого самоврядування в системі влади в Україні не існувало. Реєстрація органу місцевого самоврядування як юридичної особи у 1994 році без правових на те підстав є підробкою документів, зловживання владним повноваженнями і не може бути законною. Львівська міська рада зареєстрована з грубим порушенням чинного на той час Цивільного кодексу України. Додатково зазначає, що наведені факти свідчать про ознаки фіктивності юридичної особи, а тому всі рішення та ухвали видані Виконавчим комітетом ЛМР слід визнати незаконними та скасувати.

Представник відповідача Шмотолоха О. у судовому засіданні подала письмові пояснення. Згідно пояснень, Виконавчий комітет ЛМР вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зокрема, згідно з рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів від 10.03.1987 р. №109, будинок за адресою АДРЕСА_1 включено до реєстру житлових будинків (споруд), які належать місцевим радам по Залізничному району м. Львова. Виконавчим комітетом Львівської обласної ради народних депутатів рішенням від 24.12.1991 року №728 «Про розмежування обласної комунальної власності і власності адміністративно-територіальних одиниць/підприємств та організацій житлово-комунального господарства області», затверджено перелік підприємств та організацій, які відносяться до комунальної власності Львівської міської ради народних депутатів, до якого включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів районів м. Львова. Також зазначає, що твердження позивача про те, що Львівська міська рада не є власником спірних приміщень, а їхній власник начебто невідомий, не відповідають дійсності і є безпідставними. Враховуючи вищезазначені розпорядчі акти, будинок за адресою АДРЕСА_1 в цілому, в тому числі нежитлові приміщення за інв. №19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 площею 57.4 кв.м. належать територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради, саме територіальна громада м. Львова є власником даних спірних нежитлових приміщень. Крім того зазначає, що позивачу спірні нежитлові приміщення були передані в оренду, тобто позивач володіє спірним майном на законних підставах, а отже, є титульним володільцем. Додатково зазначає, що Виконавчий комітет ЛМР під час винесення оскаржуваного рішення діяв в межах своїх повноважень, оскільки відповідно до п. 23 розділу 2 Положення «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», затвердженого ухвалою міської ради від 19.10.2006 року №219, що діяло на час прийняття виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення від 03.06.2016 №414 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1», передбачено, що до повноважень виконавчого комітету належить прийняття рішень щодо оформлення відповідно до законодавства України права власності на об`єкти нерухомого майна комунальної та державної форм власності.

Представник третьої особи Чернобай С.С. 06 лютого 2018 року скерував на адресу суду письмові пояснення щодо позову. Згідно поданих письмових пояснень Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради заперечує проти задоволення позову, вважає його безпідставним та зазначає, що відповідно до п.23 розділу ІІ Положення «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», затвердженого ухвалою міської ради від 19.10.2006 №219, що діяло на час прийняття виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення від 03.06.2016 №414 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 », передбачено, що до повноважень виконавчого комітету належить прийняття рішень щодо оформлення відповідно до законодавства України права власності на об`єкти нерухомого майна комунальної та державної форм власності. А тому зазначають, що Виконавчий комітет ЛМР діяв в межах своїх повноважень.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні 22 лютого 2018 року подала заперечення на письмові пояснення представника третьої особи Чернобая С.С . Згідно заперечень, позивачка вважає твердження представника третьої особи помилковими, оскільки Виконавчий комітет ЛМР не мав правових підстав приймати рішення стосовно реєстрації права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 , індекси приміщень 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 у м. Львові, перевищив свої повноваження та порушив норми ст.19 Конституції України, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник Наконечний П.О. позов підтримали, просили його задовольнити та надали пояснення аналогічно викладеними у позовній заяві, уточненнях до позовної заяви та письмових поясненнях.

В судовому засіданні представник відповідача Шмотолоха О.П. проти задоволення позову заперечила та просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Судова повістка - виклик направлена третій особі на останню відому суду адресу. Відтак, суд вважає причини неявки третьої особи неповажними. Є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень представником третьої особи відсутня, відтак, суд вважає можливим проводити судове засідання та винести рішення по справі у відсутності зазначеного представника.

Позиція суду.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову, виходячи з наступних міркувань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

03 червня 2016 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №414 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1». Відповідно до означеного рішення, зареєстровано територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлове приміщення першого поверху під індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 загальною площею 57,4 кв. м на АДРЕСА_1, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова, є ізольованим, не належить до житлового фонду, не перебуває у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжним. Технічні характеристики приміщення відображено у технічному паспорті, складеному Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 04.02.2004 за інвентарним № 146. На управління комунальної власності департаменту економічної політики покладено реєстрацію права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у встановленому порядку (т.1, а.с.5).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України кінцевим бенефіціарним власником (контролером) Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-американського підприємства «Піцца-Пронто» є ОСОБА_1 , місцезнаходження юридичної особи: 79016, АДРЕСА_1 (т.1, а.с.11-13).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 51 цього Закону виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

У відповідності до частини першої статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Згідно частини п`ятої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України цим та іншими законами.

Згідно статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановлена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад. Цією же нормою передбачений перелік питань, що вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної та міської ради, до яких у тому числі належать питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення; затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.

Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна; б) делеговане повноваження: погодження в установленому порядку кандидатур для призначення на посаду керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території, які перебувають у державній власності.

Відповідно до п. 23 розділу ІІ Положення «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» затвердженого ухвалою міської ради від 19.10.2006 року №219, передбачено, що до повноважень виконавчого комітету належить прийняття рішень щодо оформлення відповідно до законодавства України права власності на об`єкти нерухомого майна комунальної та державної форм власності і передачу державного (комунального) житлового фонду, що знаходиться у пам`ятках культурної спадщини національного значення, у власність громадян (приватизацію) (т.1, а.с.153).

Аналізуючи вищезазначені положення, суд зазначає, що Виконавчий комітет Львівської міської ради під час винесення оскаржуваного рішення був наділений всією повнотою повноважень щодо реєстрації права комунальної власності на спірні приміщення, а тому суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність повноважень ВК ЛМР під час винесення рішення №414 від 03.06.2016 р. «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1».

Щодо покликання позивачки про те, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , індекси приміщень 19-1,19-2,19-3,19-4,19-5,19-6 не належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Львова, суд зазначає наступне.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів від 10.03.1987 р. №109, будинок за адресою АДРЕСА_1 включено до реєстру житлових будинків (споруд), які належать місцевим радам по Залізничному району м. Львова.

Згідно постанови Кабінету міністрів України від 05.11.1991 року №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», постановлено затвердити перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), до якого, зокрема, включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

Виконавчим комітетом Львівської обласної ради народних депутатів рішенням від 24.12.1991 року №728 «Про розмежування обласної комунальної власності і власності адміністративно-територіальних одиниць/підприємств та організацій житлово-комунального господарства області», затверджено перелік підприємств та організацій, які відносяться до комунальної власності Львівської міської ради народних депутатів, до якого включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів районів м. Львова.

10 липня 1992 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів зареєстровано Підприємство громадського харчування «Гарячі бутерброди», що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію господарського формування за реєстраційним номером 02687, в якому зазначено рішення про створення: рішення міської комісії по комерціалізації та приватизації в сфері торгівля, громадського харчування та побуту від 10.06.1992 року №2 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.14,65,74).

Відповідно до Акту прийому передачі від 01.10.1992 року з додатками Акціонерним товариством громадського харчування Залізничного району передано підприємству громадського харчування «Гарячі бутерброди» приміщення на 36 місць в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.15-19, 128).

Товариство з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто» є правонаступником підприємства громадського харчування «Гарячі бутерброди», про що, зокрема, свідчить п.2.3 Статуту, зареєстрованого Львівською міською радою народних депутатів в особі керуючого справами Пограничного Є.П. 25.11.1992 року, реєстраційний номер 04161 (т.1, а.с.20, 62, 73).

Відповідно до копії реєстраційного посвідчення від 18.02.1998 р. жилий будинок розташований в АДРЕСА_1 зареєстрований на праві державної власності за виконкомом Залізничної районної Ради народних депутатів і знаходиться в оперативному управлінні ЖЕО Залізничного району на підставі реєстру №3440, затвердженого рішенням Залізничної районної Ради народних депутатів за №109 від 16.03.1987 р. (т.1, а.с.70,77,116).

Відповідно до даних технічного паспорту, складеного Львівським обласним бюро технічної інвентаризації 23.10.1998 року, інвентарний номер 146, загальна площа вищезгаданого нежитлового приміщення складає 57,4 кв.м., індекси приміщень 19.1, 19.2, 19.3, 19.4, 19.5, 19.6 (т.2, а.с.13-14).

Як вбачається з матеріалів справи нежитлове приміщення, по АДРЕСА_1 , в якому розташовані спірні приміщення, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради (т.1 а.с.101-102).

В судовому засіданні встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю спільного українсько-американського підприємства «Піцца-Пронто» користувалося спірними приміщеннями на підставі договірних відносин з 1992 року.

Неспроможними є доводи ОСОБА_1 про те, шо спірні нежитлові приміщення передані ПХГ «Гарячі бутерброди» Правлінням АТГХ у Залізничному районі м.Львова згідно акту від 1.10.1992р. та додатків до нього, оскільки із цих документів вбачається, що предметом передачі були робочі місця і бухгалтерські документи; про передачу приміщень, в якому здійснювалася підприємницька діяльність нічого не зазначається.

Твердження позивача про те, що територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради не є власником спірних приміщень, не відповідають дійсності і є безпідставними.

Щодо покликання позивача на те, що Виконавчий комітет ЛМР та Львівська міська рада містять ознаки фіктивних юридичних осіб, а рішення та ухвали, які ними видані є незаконними, суд зазначає наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО №762363, Виконавчий комітет Львівської міської ради зареєстровано 03.07.2002 року за ідентифікаційним кодом юридичної особи 26256622 (т.3, а.с.2).

Згідно довідки №1898 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України виданого Головним управлінням статистики у Львівській області, Виконавчий комітет Львівської міської ради містить правовий статус юридичної особи із місцезнаходженням: 79008, м. Львів, Галицький р-н, пл. Ринок, 1, датою та номером первинної реєстрації 03.07.2002 р., ухвала №32; датою останньої реєстраційної дії 11.05.2006 р. №0012426 (т.3, а.с.3).

Частиною четвертою статті 87 ЦК України передбачено, що юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. При цьому, в статті 89 цього Кодексу зазначено, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального знайомлення. На даний час Законом, що регулює відносини, які виникають у сфері державної юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, є (згідно із преамбулою цього Закону) Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», цей Закон набирає чинності з 01.07.2004 р., а усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004 р., відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Так, відомості про юридичну особу виконавчий комітет Львівської міської ради на виконання положень закону включено до Єдиного державного реєстру 11.05.2006 р. за №0012426.

Станом на день розгляду справи, виконавчий комітет Львівської міської ради зареєстровано у встановленому порядку, як юридична особа та відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Крім того, судом оглянуто належним чином завірені копії реєстраційної справи юридичної особи виконавчого комітету Львівської міської ради, відповідно до яких реєстрація виконавчого комітету ЛМР здійснено до встановленої законодавством процедури та факт неналежної реєстрації юридичної особи ніким не оскаржено,і не є предметом даного спору.

Позивачка ОСОБА_1 , як фізична особа і бенефіціар ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» звернулась за захистом порушеного права.

Слід також зазначити, що про наявність оскарженого рішення позивачка дізналася 21 березня 2017 року із відповіді організаційного управління ЛМР №1101-123 від 02.08.2017 р.

Таким чином, позивачка звернулася до суду за захистом порушеного права з моменту, коли дізналася що таке її право порушене.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Висновки за результатами розгляду справи.

З огляду на встановлені судом обставини, відповідач Виконавчий комітет Львівської міської ради під час винесення оскаржуваного рішення діяв відповідно до наданих йому повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №414 від 03.06.2016 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 » не підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 72-77, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

поновити строк на звернення до суду з позовом.

У задоволені позову бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - Управління комунальної власності Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 3 лютого 2020 року.

Суддя І.Р.Волоско.