Справа № 240/12277/19
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації щодо позбавлення його статусу "Особи з інвалідністю внаслідок війни" та визнання посвідчення недійсним;
- зобов`язати визнати Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації дійсним рішення комісії № 12 від 19.12.2019 про встановлення йому статусу "Особа з інвалідністю внаслідок війни" відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
В обґрунтування позову зазначає, що спірне рішення суперечить Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та порушує його законні права.
Ухвалою від 18.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідач подав відзив на позов (а.с.35-38), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши, що ОСОБА_1 було правомірно відмовлено у встановленні статусу "Особа з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення.
В судовому засіданні представник позивач позов підтримав та просив його задовольнити. При цьому пояснив, що в позові допущена описка і рішення № 12 відповідачем прийнято 19.07.2019, а не 19.12.2019 та зазначив, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту".
Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав клопотання (а.с.19) про розгляд справи за відсутності його представника.
За згодою представника позивача суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.
Проаналізувавши досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Позивач є учасником бойових дій (а.с.12), в 2015, 2016 роках безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с.28).
Відповідно до акту в/ч НОМЕР_1 проведення службового розслідування за фактом отримання травми від 22.12.2018 (а.с.18-21), довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2018 № 14 (а.с.22) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 09.12.2018 № 740 (а.с.14), від 22.12.2018 № 500 (а.с.23-24), від 23.12.2018 № 756 (а.с.26), витягу з протоколу засідання ВЛК Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва № 116 від 15.04.2019 (а.с.25), резервіст старший солдат ОСОБА_1 під час проходження навчальних зборів, перебуваючи на ротних тактично-спеціальних навчаннях в Новоград-Волинському районі Житомирської області 12.12.2018 отримав травму під час виконання обов`язків військової служби - закритий перелом правої п`яткової кістки з незначним зміщенням.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК (а.с.27) ОСОБА_1 встановлена з 19.04.2019 третя група інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації від 12 від 19.07.2019 ОСОБА_1 було встановлено статус "Особа з інвалідністю внаслідок війни" згідно з п. 11 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видано посвідчення НОМЕР_2 (а.с.29).
З рішення комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації від 19.09.2019 № 18 (а.с.37) вбачається, що комісія, додатково вивчивши документи, встановила, що надання статусу ОСОБА_1 згідно з п. 11 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" було неправомірним; відповідно до ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" підстав для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 немає; рішення комісії від 12 від 19.07.2019 та видане посвідчення НОМЕР_2 вважати недійсним.
Позивач, вважаючи, що згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на отримання статусу "Особи з інвалідністю внаслідок війни" та відповідного посвідчення, звернувся до суду з даним позовом.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон).
В ст. 7 Закону зазначено:
"До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Суд звертає увагу, що позивач на момент отримання травми (12.12.2018), внаслідок якої настала інвалідність, був військовослужбовцем, однак не військовослужбовцем діючої армії та флоту у період громадянської та Другої світової воєн і не приймав участі в бойових діях у мирний час, а тому не може бути віднесений до осіб з інвалідністю внаслідок війни за ч. 1 ст. 7 Закону.
До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:
11) військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни можуть бути віднесені не всі учасники бойових дій, які брали участь в антитерористичної операції, а лише ті, яки стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, тобто під час участі в антітерористичній операції.
Оскільки позивач, як встановлено судом, став особою з інвалідністю не внаслідок травми, отриманої під час участі в антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях, а отримав таку травму, приймаючи участь в тактично-спеціальних навчаннях в Новоград-Волинському районі Житомирської області, то йому не може бути встановлений статус особи з інвалідністю внаслідок війни за п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону.
Інших підстав, передбачених ст. 7 Закону, для встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.
Таким чином, відповідач, позбавивши рішенням від 19.09.2019 № 18 позивача статусу "Особи з інвалідністю внаслідок війни" та визнавши посвідчення недійсним, діяв відповідно до чинного законодавства, а тому в задоволенні позову належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк