Справа № 188/1537/19 (2-а/188/25/2019)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2020 року м. Дніпросправа № 188/1537/19 (2-а/188/25/2019)
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року (суддя першої інстанції Полубан М.П.) у справі №188/1537/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гараєва Сагія Ісрафіловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гараєва Сагія Ісрафіловича , в якому просив скасувати постанову інспектора батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гараєва Сагія Ісрафіловича від 28.09.2019 серії ЕАК №1566907, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що винесена постанова про накладення адміністративного стягнення відносно позивача є незаконною, оскільки висновок відповідача, що позивач перевозив вантаж металобрухт, який наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, не доведено належними та допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у даному правопорушенні, позивач такого адміністративного правопорушення не вчиняв.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 позов задоволено.

Рішення суду мотивовано відсутністю жодних об`єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Крім постанови про адміністративне правопорушення із зазначенням суті виявленого правопорушення, інших доказів на спростування доводів позивача і підтвердження правомірності притягнення позивача до відповідальності відповідачем не надано. В оскаржуваній постанові відповідач не дотримався вимог ст.251, 252, 283 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повністю. Скаржник зазначає, що суд необґрунтовано не залучив ДПП до участі у справі в якості третьої особи, хоча представником ДПП зауважувалось на доцільності залучення ДПП до справи у зв`язку з тим, що у даній категорії справ відповідати за позовом мають службова особа, яка безпосередньо приймала спірну постанову, та орган державної влади, на службі в якій перебуває зазначена особа. По суті прийнятого судом рішення скаржник вказує, що винесення спірної постанови стало результатом виявлення поліцейськими правил дорожнього руху. Позивач не надав жодних доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Поза увагою суду залишено істотні обставини, які мають значення для справи.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Стосовно доводів скаржника про незалучення його до участі у справі в якості третьої особи за наведених ним обставин, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи свідчать, що Департамент патрульної поліції Національної поліції України був обізнаний про час і місце судового розгляду цієї справи, жодного клопотання з відповідним обґрунтуванням про залучення його до участі у справі не подавав. З огляду на визначений Кодексом адміністративного судочинства України статус третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а також предмет спору у цій справі, суд першої інстанції, не залучивши Департамент патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі за власною ініціативою, не порушив норм процесуального права.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем - інспектором батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гараєвим Сагієм Ісрафіловичем прийнято постанову серії ЕАК №1566907 від 28.09.2019, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. відповідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

Підставою для складення означеної постанови став встановлений відповідачем факт, що 28.09.2019 водій, керуючи транспортним засобом КАМАЗ 511, державний номер НОМЕР_1 , перевозив небезпечний вантаж, а саме: металобрухт, який наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, чим порушив п. 22 ПДР правила перевезення вантажів.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність постанови серії ЕАК №1566907 від 28.09.2019.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил перевезення вантажів у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Розділом 22 ПДР України визначені основні правила перевезення вантажу, зокрема п.22.2, п. 22.3, 22.6 встановлено, що перевезення вантажу дозволяється за умови, що він, зокрема не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху.

Водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими п. 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.

Відповідно до п.22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За визначенням в ст.1 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Пунктом 5 розділу І Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС України від 04 серпня 2018 року № 656, зареєстровано в Міністерстві

юстиції України 11 вересня 2018 р. за № 1041/32493, визначено, що небезпечні вантажі дозволено перевозити автомобільним транспортом тільки в разі, якщо вони згідно з вимогами частини 2 таблиці А глави 3.2 та глави 3.3 додатка А до ДОПНВ та цих Правил допущені до перевезення та якщо всі вимоги щодо перевезення таких вантажів виконані.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку, в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення не визначено, в чому саме полягає виявлене відповідачем правопорушення, яким чином перевезення металобрухту наражало на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, належні та допустимі докази на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні, відповідачем, як того вимагає ч.2 ст.77 КАС України, не подані.

Сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року у справі №188/1537/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко