Справа № 318/2164/19(2-а/318/22/2019)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2020 року м. Дніпросправа № 318/2164/19 (2-а/318/22/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В.,

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року (Васильченко В.В., повний текст складено 28.10.2019) у справі №318/2164/19 (провадження №2-а/318/22/2019) за позовом ОСОБА_1 до Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність і дії відповідача по ухиленню від виконання ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27.02.2018 року по справі №318/140/16-а про забезпечення позову;

скасувати повідомлення відповідача від 27.07.2019 року №22035 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання;

зобов`язати відповідача прийняти до виконання ухвалу від 27.02.2018 року та відкрити виконавче провадження;

встановити відповідачу строк на виконання ухвали суду від 27.02.2018 року та зобов`язати його повідомити суд про виконання рішення.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 27.02.2018 року ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області по справі №318/140/16-а забезпечено її позов. Цю ухвалу суд направив для виконання відповідачу та особам, яким заборонено вчиняти дії. Натомість відповідач відмовився виконувати рішення суду і своїм рішенням №1615-38 від 20.04.2018 року повернув ухвалу суду без виконання. Такі дії державного виконавця Горбатко Г.А. оскаржила до суду, який видав виконавчий документ. Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19.02.2019 року по справі №314/4532/18, яке набрало законної сили, дії відповідача визнані протиправними.

ОСОБА_1 повторно подала на виконання рішення суду, однак повідомленням державного виконавця від 27.07.2019 року №22035 виконавчий документ повернутий стягувачу без прийняття до виконання.

Вказуючи на неправомірність таких дій відповідача, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії та скасовано повідомлення Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 27.09.2019 року №22035 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27.02.2018 року по справі №318/140/16-а;

зобов`язано Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не пізніше 10 днів з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 вересня 2019 року про прийняття на примусове виконання ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27.02.2018 року по справі №318/140/16-а та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду;

зобов`язати Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області подати звіт про виконання рішення суду у строк 30 днів з дня набрання чинності рішенням по даній справі.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не існувало правових підстав для повернення без виконання виконавчого документу стягувачу. Такі висновки суд обгрунтував тим, що ухвала суду про забезпечення позову, яка є виконавчим документом, за формою та змістом відповідала вимогам Закону України «Про виконавче провадження», в частині визначених реквізитів, які повинен містити у собі виконавчий документ.

Надаючи оцінку підставам для повернення без виконання виконавчого документу, суд першої інстанції вказав на те, що відсутність у виконавчому документі повної інформації щодо боржника, зокрема, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах, а тому відсутність у виконавчому документі відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності оскарженого рішення державного виконавця. Позиція відповідача полягає в тому, що повідомлення державного виконавця від 27.09.2019 року №22035 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не містив у собі усіх необхідних реквізитів. Крім цього, за позицією відповідача, судом розглянуто спір, який, з огляду на положення ст..20 КАС України, предметно йому не підсудний.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що що 27 лютого 2019 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області було постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою прийнято рішення:

«Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь які дії (обробіток, риття, будівництво, встановлення огорожі тощо): щодо земельної ділянки кадастровий №-02-001-0045 площею орієнтовано 12 га із земель резерву та запасу розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької біля с. Грізне Вільнянського району Запорізької області в контурі 516, 517 карти землеустрою.

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь які дії (обробіток, риття, будівництво, встановлення огорожі тощо):щодо земельної ділянки кадастровий №:01:004:0130.

Заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь які дії (обробіток, риття, будівництво, встановлення огорожі тощо): щодо земельної ділянки кадастровий №:01:004:0131 площею 4 га із земель резерву та запасу розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької біля с. Новотроїцьке Вільнянського району Запорізької області та земельної ділянки орієнтовано 20 га.

Зупинити дію наказу Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 24.09.2014 року №8-405/15-14-сг і наказу Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 24.09.2014 року №8-157/15-14-сг.

Ухвалу направити для виконання Державній Виконавчій службі Вільнянського РУЮ Запорізької області вул. Бочарова 4, м. Вільнянськ Запорізької області.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження».

25.09.2019 року до Вільнянського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття до виконання ухвали від 27.02.2018 року, №318/140/16а, виданої Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області.

Вказані документи було розглянуто державним виконавцем та 27.09.2019 року винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання АСВП 60159142, з посиланням на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставами для повернення виконавчого документу визначено:

виконавчий документ не відповідає вимогам ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: згідно із ч.3 п.1 ст.4 цього Закону у виконавчому документі повинно бути зазначено, прізвище, ім`я та за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх адреса місця проживання чи перебування, дата народження боржника - у виконавчому документі адреса проживаннячи перебування боржника та дата його народження відсутня; враховуючи положення ст.4 цього Закону дана вимога є обов`язковою для виконавчого документа. В АСВП відсутня технічна можливість відкриття виконавчого провадження без дати народження боржника;

у виконавчому документі, відповідно до ч.4 п.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків) - відповідного РНОКПП, у виконавчому документі вказаних реквізитів не зазначено;

відповідно ч.2 ст.4 цього ж Закону, у разі якщо рішення ухвалено па користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним - кількість боржників, зазначених у виконавчому документі, дорівнює трьом, що також є невідповідністю вимогам чинного законодавства.

З цих підстав державним виконавцем зроблено висновок про те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим був повернутий без прийняття до виконання.

Правомірність та обґрунтованість повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

За змістом ст.ст.372,373КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або якеналежить виконати негайно ,є підставою для його виконання. Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється впорядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, та виконавчих документів наведено у ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Отже суд першої інстанції правильно вказав на те, що у спірному випадку ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Надаючи оцінку визначеним державним виконавцем підставам для повернення виконавчого документа, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив таке.

Так, згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

П.3 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутність у виконавчому документі будь якої інформації щодо боржника, зокрема, реєстраційного номеру облікової картки платника податків не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах, а тому відсутність у виконавчому листі відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Обгрунтовано суд першої інстанції визнав безпідставними і посилання відповідача на положення ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено вище відповідач вказував на те, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

З цього приводу суд першої інстанції правильно вказав на те, що за правилам ст.248 КАС України ухвала,що викладається окремим документом, складається з: 1)вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; найменування адміністративного суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Також ухвала про забезпечення позову повинні відповідати і вимогам, які передбачені приписами ст.ст.154, 156 КАС України. Чинний КАС України не зобов`язує суд постановляти щодо кожного із співборжників окрему процесуальну ухвалу про забезпечення позову персонально щодо кожного з них, рівно як і суд може (але не зобов`язаний) також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, враховуючи підстави, з яких державним виконавцем повернуто виконавчий документ, оцінку цим обставинам, яка надана судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ухвала суду про забезпечення позову, яка є виконавчим документом, за формою та змістом відповідала вимогам Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим у відповідача не існувало правових підстав для повернення без виконання виконавчого документу стягувачу.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на ті обставини, які стали підставою для повернення виконавчого документу, натомість, вказаним підставам, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Щодо аргументів відповідача про порушення судом першої інстанції предметної підсудності, слід зазначити те, що відповідач, обґрунтовуючи свою позицію посилання на положення ст..20 КАС України, не звертає увагу на положення на ст.287 КАС України, якою визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

Так ч.5 ст.287 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу рішень. дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Оскільки у спірному випадку ухвала суду, яка постановлена місцевим загальним судом як адміністративним судом, є виконавчим документом, та має силу виконавчого листа, то, на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до свого провадження та розглянуто справу за позов ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року у справі №318/2164/19 (провадження №2-а/318/22/2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.329 КАС України.

Повний текст постанови складено 30.01.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк