Справа № 500/2738/19
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2738/19

28 січня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивача - Панчука С.М., представника відповідача - Шмигельської М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу №19-5837/14-19-СГ від 22.11.2019 та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:001:3240,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ №19-5837/14-19-СГ від 22.11.2019;

- зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:001:3240.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 20.09.2019 №19-3748/14-19-СГ, позивачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області з кадастровим номером :01:001:3240.

Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру», було виготовлено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

В жовтні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:3240 у власність.

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області наказом №19-4885/14-19- СГ від 31.10.2019 відмовило заявнику - ОСОБА_1 у затвердженні вказаного проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з огляду на те, що: відсутнє рішення про погодження органу місцевого самоврядування; в експлікації земельних угідь на матеріалах землевпорядного проектування відсутні відомості щодо проектного рішення; відсутнє погодження суміжних землевласників.

Позивачем було усунуто вказані порушення, та 08.11.2019 повторно подано до відповідача заяву про затвердження вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:3240 у власність.

Однак, наказом №19-5837/14-19-СГ від 22.11.2019 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно відмовило заявнику - ОСОБА_1 у затвердженні вказаного проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

У даному випадку підставою для відмови зазначено «відсутність у матеріалах документації із землеустрою відомостей щодо встановлення прибережної захисної смуги уздовж урізу води».

Позивач вважає, що вказаний наказ №19-5837/14-19-СГ від 22.11.2019 є протиправним, таким, що порушує його права, оскільки не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки ніж у попередньому висновку. Позивач вважає, що Головне управління Держгеокадастру у своєму рішенні не дотрималось критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень у відповідності до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 03.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву 17.12.2019 (аркуш справи 55-56) в якому зазначено, що до Головного управління надійшла заява ОСОБА_1 від 08.11.2019 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу - пасовища), розташованої за межами населеного пункту на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Зокрема, межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації (ст. 60 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України). Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

За результатами розгляду проекту землеустрою встановлено невідповідність поданих матеріалів вимогам нормативно-правових актів, зокрема, статтям 60, 61 Земельного кодексу України, а саме відсутність у матеріалах документації відомостей щодо встановлення прибережної захисної смуги уздовж урізу води.

Враховуючи зазначене, вважають, що наказ Головного управління від 22.11.2019 прийнятий у відповідності до вимог земельного законодавства України, тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Ухвалою суду від 20.12.2019 з питань вжиття заходів забезпечення позову постановлено заборонити Головному управлінню Держгеокадастру в Тернопільській області вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області з кадастровим номером :01:001:3240 до прийняття рішення по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши всутпе слово представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як випливає із матеріалів справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 20.09.2019 №19-3748/14-19-СГ, позивачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2, 0000 га, у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області з кадастровим номером :01:001:3240 (аркуш справи 9).

Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (аркуш справи 12-17).

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:3240 у власність.

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області наказом №19-4885/14-19- СГ від 31.10.2019 відмовило заявнику - ОСОБА_1 у затвердженні вказаного проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з огляду на те, що: відсутнє рішення про погодження органу місцевого самоврядування; в експлікації земельних угідь на матеріалах землевпорядного проектування відсутні відомості щодо проектного рішення; відсутнє погодження суміжних землевласників.

Позивач повторно 08.11.2019 звернувся до відповідача із заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:3240 у власність.

Однак, наказом №19-5837/14-19-СГ від 22.11.2019 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно відмовило ОСОБА_1 у затвердженні вказаного проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (аркуш справи 10). У даному випадку підставою для відмови відповідач зазначає «відсутність у матеріалах документації із землеустрою відомостей щодо встановлення прибережної захисної смуги уздовж урізу води».

Не погодившись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.1-2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено ч.6 та 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (п. «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України).

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений ст.123 Земельного кодексу України, відповідно до ч.4 якої проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.

За приписами ч.13 ст.123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.186 Земельного кодексу України схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць погоджуються територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства, структурним підрозділом відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району - виконавчим органом відповідної міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі якщо такий орган не утворений - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурним підрозділом відповідної обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

У разі якщо на підставі матеріалів інвентаризації здійснюються формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель (крім технічної документації, за якою проводиться інвентаризація масиву земель сільськогосподарського призначення) погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Як визначено ч.17 вказаної статті підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно ч.1 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

За приписами ч.8 ст.186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: 1) завдання на розроблення проекту землеустрою; 2) пояснювальну записку; 3) копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); 4) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); 5) письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; 6) довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; 7) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); 8) відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); 9) копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; 10) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); 11) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); 12) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); 13) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); 14) перелік обмежень у використанні земельних ділянок; 15) викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); 16) кадастровий план земельної ділянки; 17) матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); 18) матеріали погодження проекту землеустрою.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою, є вичерпними.

Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася з метою затвердження проекту землеустрою, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки у зв`язку із відсутністю у матеріалах документації із землеустрою відомостей щодо встановлення прибережної захисної смуги уздовж урізу води (відповідно до статей 60 та 61 Земельного кодексу України).

Проте, суд вказує, що такі вимоги є безпідставними, оскільки, стаття 50 Закону України «Про землеустрій» не передбачає у матеріалах документації відомостей щодо встановлення прибережної захисної смуги уздовж урізу води, а передбачає наявність у проекті перелік обмежень у використанні земельних ділянок, які, як випливає із матеріалів справи - наявні.

Зокрема, відповідно до даних матеріалів документації із землеустрою, прибережна захисна смуга, водоохоронна смуга щодо спірної земельної ділянки - відсутні.

Крім того, суд зазначає, що згідно з Висновку від 08.10.2019 №10705/82-19, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населеного пункту на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області - погоджений експертом державної експертизи (аркуш справи 43).

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів;

б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад З гектари - 50 метрів;

в) для великих річок, водосховищ на них та озер -100 метрів.

При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Відповідно до ст. 61 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: а) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; б) зберігання та застосування пестицидів і добрив; в) влаштування літніх таборів для худоби; г) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; ґ) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; д) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки.

Відповідно до наданого листа від 22.01.2020 №142 Регіональним офісом водних ресурсів у Тернопільській області на виконання вимог ухвали суду про витребування інформації від 03.01.2020, поблизу земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:3240, що розташована на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області знаходиться річка Качава, ліва притока р.Хмелева Долина, ліва притока р.Теребна (басейн р.Дністер), яка відноситься до категорій малих річок.

Відповідно до ст.88 Водного кодексу України ширина прибережної захисної смуги для малих річок становить 25 м.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано підтвердження того, що спірна земельна ділянка відноситься до прибережної захисної смуги для малих річок, а наявність поблизу земельної ділянки річки, яка відноситься до категорії малих річок, не підтверджує факту розташування даної земельної ділянки на прибережній захисній смугі. Таких відомостей, судом також не здобуто.

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що в кадастровому плані не зазначено межі частин земельних ділянок на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» оскільки, згідно наведеної статті на кадастровому плані земельної ділянки відображаються площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку, є невід`ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Судом встановлено, що наявні в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області відповідають вимогам ст.34 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Як вже було зазначено вище, відповідно до норм Земельного кодексу України, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.8 ст.186-1 Земельного кодексу України органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Судом встановлено, що наказом №19-4885/14-19- СГ від 31.10.2019 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській відмовило заявнику - ОСОБА_1 у затвердженні вказаного проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з огляду на те, що: відсутнє рішення про погодження органу місцевого самоврядування; в експлікації земельних угідь на матеріалах землевпорядного проектування відсутні відомості щодо проектного рішення; відсутнє погодження суміжних землевласників.

Позивачем було усунуто вказані порушення, та в листопаді повторно звернувся до відповідача із заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:3240 у власність.

Однак, наказом №19-5837/14-19-СГ від 22.11.2019 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно відмовило заявнику вже з інших підстав, а саме, підставою для відмови зазначено «відсутність у матеріалах документації із землеустрою відомостей щодо встановлення прибережної захисної смуги уздовж урізу води».

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не вправі був відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки ніж у попередньому висновку, що прямо зазначено у Земельному кодексі України.

Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано. У спірному випадку у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Порзов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-5837/14-19-СГ від 22.11.2019.

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2019 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:001:3240.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Реквізити сторін:

- позивач - ОСОБА_1 : 47715, Тернопільська область, Тернопільський район, с.Романівка, РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області: 46002, м.Тернопіль, вул. Лисенка, 20 а, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 січня 2020 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.