Справа № 520/15842/19
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.,

за участю секретаря Кирикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області

Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рейда Богдана Миколайовича,

третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області

Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 09 липня 2019 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рейда Богдана Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №686472 від 24 червня 2019 року, якою притягнуто його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що його оскаржуваною постановою було притягнуто до адміністративної відповідальності, як співробітника Управління Укртрансбезпеки, яким 24 червня 2019 року здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на пункті, влаштованого на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550, без належного погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проведення робіт по проведенню габаритно-вагового контролю, чим було порушено п.1.5 ПДР України та вимоги п.6 розділу ІІ Наказу Міністерства Інфраструктури України за №255 від 28 липня 2016 року.

Однак, позивач будучи незгодним з вказаними обставинами, вважаючи постанову необґрунтованою та безпідставною, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 липня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників процесу, та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Одночасно вказаною ухвалою суду витребувано з Управління патрульної поліціїв Одеській області Департаменту патрульної поліції належним чином завірену копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №686472 від 24 червня 2019 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.140КпАП України, та справу про адміністративне правопорушення, копію письмових пояснень позивача з приводу правопорушення, якщо вони ним надавались, копії письмових пояснень свідків з приводу правопорушення, якщо такі пояснення відбирались, а також копії всіх відеозаписів оскаржуваного правопорушення, які були зроблені за допомогою відеокамер, що розташовані на одязі патрульних поліцейських та в автомобілі патрульних поліцейських.

21 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рейда Богдана Миколайовича, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Також відповідач зазначив, що станом на 24.06.2019 року була відсутня погоджена з Управлінням патрульної поліції в Одеській області тимчасова схема організації дорожнього руху для заїзду-виїзду до майданчика габаритно-вагового контролю, за вказаним місцем розташування. До відзиву відповідачем надано копію відеозапису з нагрудної камери поліцейської, на якому зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, за наслідком якої винесено оскаржувану постанову.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2019 року, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи та з`ясування усіх істотних обставин, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), витребувано зі: Служби автомобільних доріг в Одеській області, Управління патрульної поліції в Одеській області, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, ДП «Одеський облавтодор», Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області інформацію, чи є діючим станом на 24 червня 2019 року - План взаємодії Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Управління патрульної поліції ГУНП в Одеській області, ДП «Одеський облавтодор», під час організації та проведення робіт зі зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування у 2018 році, затверджений першим заступником Голови Одеської обласної державної адміністрації Терещук О.Д. 02.05.2018 року, яким узгоджено графік цілодобової роботи пересувних пунктів вагового контролю в Одеській області на 2018 рік у тому числі пересувного пункту габаритно-вагового контролю транспортних засобів, влаштованого на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550 (праворуч; ліворуч), якщо вказаний План втратив свою дію у 2018 році, надати інформацію чи було погоджено, станом на 24 червня 2019 року, місце та режим, та/або графік роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю транспортних засобів, влаштованого на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550,(праворуч; ліворуч), з наданням до суду належним чином завірених копій відповідних доказів. Також судом витребувано зі Служби автомобільних доріг в Одеській області, Управління патрульної поліції в Одеській області, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, інформацію, чи була погоджена тимчасова схема організації дорожнього руху стосовно майданчика габаритно-вагового контролю транспортних засобів, влаштованого на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550,(праворуч; ліворуч), яка діяла станом на 24 червня 2019 року, з наданням до суду належним чином завірених копій відповідних доказів.

Вказана копія ухвали суду була отримана: Службою автомобільних доріг в Одеській області - 18.12.2019 року, Управлінням патрульної поліції в Одеській області - 12.12.2019 року, Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області - 17.12.2019 року, ДП «Одеський облавтодор» - 18.12.2019 року, Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області-17.12.2019 року, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток.

Однак, станом на 22.01.2020 року до суду витребувані судом докази на виконання ухвали суду від 28.11.2019 року до суду не надходили.

У судове засідання призначене на 22.01.2020 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.1, 3, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Статтею 268 КАС України передбачено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі вищевикладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі у письмовому провадженні, на підставі документів наявних в матеріалах справи.

З`ясувавши повно і всебічно всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 червня 2019 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рейда Богданом Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №686472, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок.

Як вбачається з вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що 24 червня 2019 року ОСОБА_1 , як працівник Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, здійснював габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на пункті, влаштованому на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550, з порушенням визначеного порядку щодо погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проведення таких робіт, чим порушено п.6 розділу ІІ Наказу Міністерства Інфраструктури України за №255 від 28 липня 2016 року та п.1.5 ПДР України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивач ОСОБА_1 будучи незгодним з вказаною постановою, у визначений законом десятиденний строк на оскарження, звернувся до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

З урахуванням роз`яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.1.5 Правил дорожнього руху України та п.6 розділу ІІ Наказу Міністерства Інфраструктури України за №255 від 28 липня 2016 року.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази скоєння адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Так, відповідач притягнув позивача за порушення п.6 розділу ІІ Наказу Міністерства Інфраструктури України за №255 від 28 липня 2016 року.

Суд зазначає, що Наказом Міністерства Інфраструктури України від 28.07.2016 року за №255 затверджено вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

Зазначені Вимоги стосуються пересувних та стаціонарних пунктів габаритно-вагового контролю.

Розділом ІІ вказаного Наказу визначено вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю.

Пунктом 6 Розділу ІІ Наказу передбачено, що пересувний пункт повинен мати засоби організації дорожнього руху, які встановлюються відповідно до тимчасової схеми організації дорожнього руху, узгодженої з відповідними підрозділами Національної поліції України та Державним агентством автомобільних доріг України, а саме:

1) панно «Пересувний пункт вагового та габаритного контролю» на жовтому тлі;

2) знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 90 км/год» на жовтому фоні з табличкою 7.5.1 «Вид транспортного засобу»;

3) знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год» на жовтому фоні з табличкою 7.5.1 «Вид транспортного засобу»;

4) знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» на жовтому фоні з табличкою 7.5.1 «Вид транспортного засобу»;

5) знак 3.41 «Контроль»;

6) знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості»;

7) знак 3.32 «Кінець зони обмеження максимальної швидкості»;

8) два знаки 3.25 «Обгін заборонено»;

9) два знаки 3.26 «Кінець заборони обгону»;

10) знак 3.30 «Кінець обмеження максимальної швидкості»;

11) оранжеві конуси з горизонтальними світловідбивними смугами білого кольору;

12) інші технічні засоби організації дорожнього руху (в разі необхідності).

З наданих позивачем до позову доказів, а саме листа Служби автомобільних доріг в Одеській області від 02.04.2019 року за №01-922/12 вбачається, що проводилось комісійне обстеження стаціонарних та простійних майданчиків, за наслідком чого було перевірено пункт габаритно-вагового контролю, розташований на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550, який зазначений як постійний, з асфальтобетонним покриттям.

Суд звертає увагу, що чинні нормативно-правові акти не визначають поняття постійного майданчику.

Однак, з урахуванням викладеного, суд вважає не доведеним з боку відповідача, що спірний пункт габаритно-вагового контролю, розташований на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550, на якому здійснював діяльність позивач, як службова особа, є саме пересувним, та до нього розповсюджуються вимоги пункту 6 Розділу ІІ вказаного Наказу, з урахуванням того, що вимоги до стаціонарних пунктів габаритно-вагового контролю визначені Розділом ІІІ вказаного Наказу.

Одночасно, суд вважає взагалі недоведеним з боку відповідача, що на спірному пункті була відсутня тимчасова схема організації дорожнього руху, виходячи з наступного.

Так, позивачем було надано до суду лист Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури від 04.07.2019 року, яким надіслано на адресу Управління Укртрансбезпеки Одеській області, тимчасову схему організації дорожнього руху для заїзду-виїзду до майданчика габаритно-вагового контролю біля автомобільних доріг загального користування державного значення в Одеській області, погоджену начальником Служби автомобільних доріг в Одеській області та заступником начальника Управління патрульної поліції в Одеській області.

Суд оглянувши вказану тимчасову схему організації дорожнього-руху, встановив, що вона не містить ані дати затвердження вказаної схеми, ані місця визначення розташування пересувного пункту, якого вона стосується.

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 28.11.2019 року судом було витребувано зі Служби автомобільних доріг в Одеській області, Управління патрульної поліції в Одеській області інформацію, чи була погоджена тимчасова схема організації дорожнього руху стосовно майданчика габаритно-вагового контролю транспортних засобів, влаштованого на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550,(праворуч; ліворуч), яка діяла станом на 24 червня 2019 року, з наданням до суду належним чином завірених копій відповідних доказів.

Статтею 80 КАС України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Управління патрульної поліції в Одеській області отримавши вказану копію ухвали суду - 12.12.2019 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням, не виконало вказану ухвалу суду, не повідомивши суд про причини невиконання і неподання витребуваних доказів, у зв`язку з чим, суд вважає недоведеним з боку відповідача, що станом на 24 червня 2019 року стосовно майданчика габаритно-вагового контролю транспортних засобів, влаштованого на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550, не було погоджено тимчасову схему організації дорожнього руху, з відповідними підрозділами Національної поліції України.

Крім того, з наданого відповідачем до відзиву на позовну заяву диску з відеозаписом, яким зафіксовано розгляд спірної справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що позивач є водієм Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, яким повідомлено інспектора патрульної поліції про відсутність начальника пункту пункт габаритно-вагового контролю, розташованого на автомобільній дорозі М-28, Одеса-Южний/М-14/, з під`їздами, км.21+550, а також повідомлено, що тимчасова схема організації дорожнього руху стосовно вказаного пропуску наявна та міститься в Управлінні.

Відповідачем не доведено суду, що зазначена тимчасова схема організації дорожнього руху повинна міститись саме на зазначеному пункті, та відповідальність за непогодження якої повинен нести у відповідності до функціональних обов`язків - позивач.

Отже, відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, факт порушення позивачем п.1.5 Правил дорожнього руху України та п.6 розділу ІІ Наказу Міністерства Інфраструктури України за №255 від 28 липня 2016 року та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, належних доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Зазначене гарантується статтею 62 Конституції України.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КпАП України, є не доведеним.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України №475/97-ВР від17.07.97 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України,ст. 6 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).

Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем жодним доказом не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем саме адміністративного правопорушення, судом встановлено, щопосилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, підлягає задоволенню, постанова серії ДП18 №686472 від 24 червня 2019 року, скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю, за відсутністю події і складу правопорушення.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 7, 140, 213, 222, 251, 258, 276, 283 КпАП України, ст. 2, 22, 72, 73, 75-77, 242-246, 250-251, 295 КАС України, п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рейда Богдана Миколайовича (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №686472 від 24 червня 2019 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.140 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.140 ч.2 КпАП України відносно ОСОБА_1 - закрити, за відсутністю події і складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.