Справа № 420/5319/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р.м. ОдесаСправа № 420/5319/19

Головуючий в І інстанції: Танцюра К.О.
Дата та місце ухвалення рішення: 15.10.2019 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Білгород-Дністровської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом Білгород-Дністровської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Білгород-Дністровська міська рада звернулась до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (правонаступник - Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому, з урахуванням уточнень, позивач просив: визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 59742771 від 08.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Євгенією Віталіївною; визнати протиправною та скасувати постанови ВП № 59742771 від 08.08.2019 року про стягнення виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Євгенією Віталіївною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити у повному обсязі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року залучено Військову частину НОМЕР_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Третьою особою поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому Військова частина НОМЕР_1 просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що розглянувши заяву Військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2019 року № 1899 про прийняття на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/6202/18, Управлінням Державної казначейської служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області, листом від 25.07.2019 року № 03-15/348, оригінал виконавчого листа від 27.05.2019 року про примусове виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/6202/18 повернуто Військовій частині НОМЕР_1 , пославшись на те, що Управління Державної казначейської служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області не має правових підстав для виконання поданого виконавчого документу шляхом безспірного списання коштів, оскільки боржник (Білгород - Дністровська міська рада) не обслуговується в Управлінні та не має відкритих рахунків, з яких можливо б було провести безспірне списання вказаних грошових коштів з рахунків боржника.

07.08.2019 року Військовою частиною НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області була подана заява, в якій третя особа просила прийняти до виконання виконавчий лист від 27.05.2019 року про примусове виконання рішення у справі № 420/6202/18 та розпочати примусове виконання цього рішення.

Постановою від 08.08.2019 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. відкрито виконавче провадження № 59742771 з виконання виконавчого листа № 420/6202/18, виданого 27.05.2019 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з Білгород - Дністровської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Військової частини НОМЕР_1 суми сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1762 грн.

Також, постановою від 08.08.2019 року ВП № 59742771 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. стягнуто з боржника Білгород - Дністровської міської ради виконавчий збір у розмірі 16692 грн.

Не погоджуючись із вказаними постановами, посилаючись на те, що виконавчий лист № 420/6202/18 має виконуватись згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та відповідно до Порядку № 845 від 03.08.2011 року виключно органами Казначейства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та відповідно і Порядок № 845 не регулюють спірні правовідносини, оскільки стягувачем у спірному виконавчому листі є держава (державна установа).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкриваючи виконавче провадження № 59742771 з виконання виконавчого листа № 420/6202/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом, згідно Закону України «Про виконавче провадження» та приймаючи оскаржені постанови діяв правомірно.

Вирішуючи справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що постановою від 08.08.2019 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. відкрито виконавче провадження № 59742771 з виконання виконавчого листа № 420/6202/18, виданого 27.05.2019 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з Білгород - Дністровської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Військової частини НОМЕР_1 суми сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1762 грн.

В позовній заяві в якості підстав для скасування вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження позивач посилається на те, що рішення суду у справі № 420/6202/18 підлягає виконанню органами Казначейства згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Проте, колегія суддів вважає необґрунтованими вказані доводи позивача з огляду на викладене.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 року дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Таким чином, враховуючи, що стягувачем за виконавчим листом № 420/6202/18 є Військова частина НОМЕР_1 , колегія суддів приходить до висновку, що норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на спірні правовідносини не поширюються.

Аналогічна позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.01.2019 року у справі 404/151/17, від 29.03.2019 року у справі 818/218/17, від 17.04.2019 року у справі № 818/162/17.

Що стосується посилань позивача, як в заявленому позові, так і поданій апеляційній скарзі, на те, що виключно органом Казначейства може бути здійснено примусове виконання рішення суду по справі № 420/6202/18 у відповідності до пп. 1 п. 9 р. 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та п. 3 Порядку № 845 від 03.08.2011 року, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до пп. 1 п. 9 р. 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

При цьому, згідно п. 2 вказаного Порядку № 845 від 03.08.2011 року у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Водночас, за правилами пп. 3 п. 9 цього ж Порядку № 845 від 03.08.2011 року орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Як вбачається з матеріалів справи, розглянувши заяву Військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2019 року № 1899 про прийняття на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/6202/18, Управлінням Державної казначейської служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області, листом від 25.07.2019 року № 03-15/348, оригінал виконавчого листа від 27.05.2019 року про примусове виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/6202/18 повернуто Військовій частині НОМЕР_1 пославшись на те, що Управління Державної казначейської служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області не має правових підстав для виконання поданого виконавчого документу шляхом безспірного списання коштів, оскільки боржник не обслуговується в Управлінні та не має відкритих рахунків, з яких можливо б було провести безспірне списання вказаних грошових коштів з рахунків боржника.

Саме у зв`язку з поверненням Військовій частині НОМЕР_1 виконавчого документу у справі № 420/6202/18 Управлінням Державної казначейської служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області третя особа звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою від 07.08.2019 року про прийняти до виконання виконавчого листи від 27.05.2019 року про примусове виконання рішення у справі № 420/6202/18, за якою відкрито виконавче провадження оскаржуваною постановою.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, оскільки боржник за виконавчим листом № 420/6202/18 - Білгород-Дністровська міська рада не обслуговується в Управлінні Державної казначейської служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області та не має відкритих рахунків, з яких можливо б було провести безспірне списання вказаних грошових коштів з рахунків боржника, колегія суддів приходить до висновку, що дія ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII на спірні правовідносини не поширюється.

Висновки суду апеляційної інстанції у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 20 грудня 2019 року у справі № 750/3211/17, у якій Верховним Судом, з посиланням на положення ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, визначено, що примусове виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ органами казначейства, можливо лише за умови, що вказані органи здійснюють казначейське обслуговування коштів боржника, при цьому кошти, на які звертається стягнення, є бюджетними.

На підставі наведеного у сукупності, оскільки стягувачем за виконавчим листом № 420/6202/18 є Військова частина НОМЕР_1 , у зв`язку із чим, норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на спірні правовідносини не поширюються, враховуючи, що боржник за виконавчим листом № 420/6202/18 не обслуговується в Управлінні Державної казначейської служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області та не має відкритих рахунків, з яких можливо б було провести безспірне списання вказаних грошових коштів з рахунків боржника, що стало підставою для повернення виконавчого листа стягувачу органом Казначейства, колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 420/6202/18 державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 59742771 від 08.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 59742771 від 08.08.2019 року про стягнення виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Євгенією Віталіївною, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно матеріалів справи, постановою від 08.08.2019 року ВП № 59742771 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. стягнуто з боржника Білгород - Дністровської міської ради виконавчий збір у розмірі 16692 грн.

При цьому, приймаючи вказану постанову та визначаючи розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню з боржника, державний виконавець в оскаржуваній постанові зазначив, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Водночас, за матеріалами справи виконавче провадження № 59742771, в рамках якого прийнята оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору, відкрито з виконання виконавчого листа № 420/6202/18, виданого 27.05.2019 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з Білгород - Дністровської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Військової частини НОМЕР_1 суми сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1762 грн.

Таким чином, спірне виконавче провадження не було відкрито з виконання рішення немайнового характеру, як визначено державним виконавцем, а відкрито щодо стягнення з боржника суми судового збору у розмірі 1762 грн.

За таких обставин, у державного виконавця не було підстав для прийняття у виконавчому провадженні № 59742771 оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 16692 грн., а саме у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати, як то передбачено для за примусове виконання рішення немайнового характеру.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при прийняті оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем було допущено порушення наведених вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, що є підставою для визнання її протиправною та скасування і задоволення позову у вказаній частині.

Вказаним обставинам та положенням Закону України «Про виконавче провадження» судом першої інстанції взагалі не надано оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, вирішуючи справу, судом першої інстанції не враховано, що предметом розгляду даної справи є вимоги позивача, зокрема, про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. від 08.08.2019 року ВП № 59742771 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з Білгород-Дністровської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Військової частини НОМЕР_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1762 грн. та про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн.

Стягувачем у виконавчому провадженні № 59742771 виступає - Військова частина НОМЕР_1 .

Таким чином, вбачається, що судове рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Військової частини НОМЕР_1 , як стягувача у виконавчому провадженні ВП № 59742771.

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Військова частина НОМЕР_1 не є стороною у справі та в якості третьої особи судом першої інстанції не залучалась, не зважаючи на те, що оскаржувані у даній справі постанови прийняті у рамках виконавчого провадження стягувачем у якому є Військова частина НОМЕР_1 , а тому результат розгляду даної справи безпосередньо вплине на права та інтереси Військової частини НОМЕР_1 , як учасника виконавчого провадження.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїх постановах від 15 жовтня 2019 року у справах № 127/25893/16-а та № 686/28853/18, в яких зазначив, що при розгляді справ даної категорії участь у справі третіх осіб з одного боку обумовлена завданням адміністративного судочинства, яким згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливий, неупереджений та своєчасний захист прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, а з іншого - вимогами процесуального законодавства про законність і обґрунтованість судового рішення. Натомість, правовим наслідком незалучення до участі у справі третіх осіб є порушення конституційного права на судовий захист, оскільки особи не беруть участі у справі, вирішення якої може безпосередньо вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки та не реалізують комплексу своїх процесуальних прав. В даній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій, на порушення приписів процесуального закону та принципів адміністративного судочинства, не залучено до участі у справі в якості третьої особи стягувача за виконавчим провадженням, який є учасником виконавчого провадження, на права та інтереси якого може вплинути результат розгляду даної справи. Зазначене стало підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі наведеного, враховуючи, що судове рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Військової частини НОМЕР_1 , з метою дотримання прав останньої на участь у розгляді даної справи, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_1 .

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, враховуючи допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а також допущення порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов Білгород-Дністровської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 59742771 від 08.08.2019 року про стягнення виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Євгенією Віталіївною.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.01.2020 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька