Справа № 160/5667/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року Справа № 160/5667/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
за участі секретаря судового засіданняКручини Ю.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови від 25.05.2019 року про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн., -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни у виконавчому провадженні №58654717 від 25.05.2019 року про накладання штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу від 25.05.2019 року у виконавчому провадженні №58654717, в якій за повторне невиконання рішення суду боржником, без поважних причин, накладено на позивача штраф в подвійному розмірі, а саме у сумі 3400,00 грн., оскільки за виходом державного виконавця за адресою місця проживання та реєстрації стягувача, боржник разом із дитиною ОСОБА_3 не з`явилась, причин (поважних) не повідомила, ні державному виконавцю, ні стягувачу. Наголошує, що постанову про відкриття виконавчого провадження також оскаржено позивачем, а також ОСОБА_1 було оскаржено в судовому порядку постанову старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. від 23.03.2019 року про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн., за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, тому постанова від 25.05.2019 року про накладання штрафу у розмірі 3400,00 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 05.07.2019 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Також, цією ухвалою судом залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 та витребувано у відповідача копію матеріалів виконавчого провадження №58654717.
09.07.2019 року третьою особою було подано письмові пояснення, в яких ОСОБА_2 вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач чинить перешкоди в спілкуванні з сином, враховуючи її від`їзд за кордон, що є невиконанням рішення суду. Вважає всі винесені постанови державним виконавцем правомірними та наголошує, що позивачем не однократно було сплачено штрафи за невиконання рішення суду, тому оскаржувана постанова є також такою, що не підлягає скасуванню.
Ухвалами суду від 11.07.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про витребування доказів та зупинено провадження у даній справі, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №160/3463/19.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року судом поновлено провадження у адміністративній справі №160/5667/19 з 21.01.2020 року, та призначено справу до розгляду.

У судове засідання представники сторін не з`явилися. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області на підставі постанови апеляційного суду від 01.06.2018 року було видано виконавчий лист у справі №175/5360/13-ц про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.03.2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №175/5360/13-ц, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 02.07.2018 року (а.с.20-21).

23.03.2019 року державним виконавцем винесено постанову, якою на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду.

25.05.2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, враховуючи, що за виходом державного виконавця за адресою місця проживання та реєстрації стягувача, та за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , боржник разом з дитиною ОСОБА_3 , 2009 р.н., не з`явилась. Причин (поважних) не повідомила, ні державному виконавцю, ні стягувачу (акт державного виконавця від 25.05.2019 року).

Не погоджуючись з рішенням відповідача про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. позивач звернувся з даним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Спірні відносини між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404).

Відповідно до ст.1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1 та 2 ст.63 Закону №1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року у справі №160/3463/19 позов було задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області Мазур А.С. від 23.03.2019 року про накладення штрафу в сумі 1700,00 грн. на ОСОБА_1 .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 року у справі №160/3463/19 апеляційну скаргу Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року у справі №160/3463/19 залишено без змін (а.с.191-197).

Колегія суддів Третього апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що

після відкриття виконавчого провадження відповідною постановою державний виконавець зобов`язаний перевірити стан виконання рішення наступного робочого дня після закінчення строку наданого на добровільне виконання, вказаного у постанові про відкриття виконавчого провадження, і підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин, тобто мав встановити відсутність поважних причин невиконання рішення. Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №58654717, та її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають з 01.06.2018 року у АДРЕСА_2 , про державний виконавець та стягувач були обізнані. Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, а також з огляду на відсутність підтвердження отримання боржником постанови від 18.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №58654717, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог та постановив правильне рішення про визнання протиправним та скасування постанови від 23.03.2019 року у виконавчому провадженні ВП№58654717.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу наведених норм процесуального закону, обставини, встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року у справі №160/3463/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 року та набрало законної сили, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у даній справі, оскільки ухвалюючи таке рішення, суд надав оцінку рішенню державного виконавця про накладення штрафу в рамках виконавчого провадження №58654717.

З урахуванням встановлених обставин щодо визнання протиправною та скасування в судовому порядку постанови про накладення штрафу від 28.10.2019 року, винесеної державним виконавцем Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, нівелюються обставини щодо повторного невиконання боржником рішення суду, які покладені в основу оскаржуваної постанови від 25.05.2019 року про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна, а позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 768,40 грн., що документально підтверджується квитанцією №20517 від 03.07.2019 року, яка наявна в матеріалах справи, отже, судовий збір підлягає поверненню позивачу за рахунок особи, що виступала відповідачем у справі Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Також, п.1 ч.3 ст.132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст.134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що між адвокатом Вербою А.П. та позивачем - Олійник К.О., укладено договір про надання правової допомоги від 14.06.2019 року, відповідно до пп.1.1. ст.1 якого, довіритель доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя в Дніпропетровському окружному адміністративному суді та у Третьому апеляційному адміністративному суді у справі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про скасування постанови державного виконавця від 25.05.2019 року про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн. у виконавчому провадженні №58654717.

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 24.01.2020 року, відповідно до умов договору надання правової допомоги, вартість наданої правничої допомоги становить 5750,00 грн., з яких оплачено 5000,00 грн.

На підтвердження оплати наданих послуг до суду подано копії квитанції від 19.06.2019 року на суму 1000,00 грн.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача докази на підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої) допомоги, складність справи, предмет спору та заперечення відповідача щодо розміру витрат, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до одного прожиткового мінімуму установленого у 2020 році для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи складає 2102,00 грн.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 241-245, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни у виконавчому провадженні №58654717 від 25.05.2019 року про накладання штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 2102,00 грн. з Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко