Справа № 420/7424/19
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7424/19
УХВАЛА
31 січня 2020 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування пункту наказу,
Позивачка звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати пункт 25 наказу № 601 від 02.09.2019 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» стосовно застосування до позивачки дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність; зобов`язати виключити відомості про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення із особової справи та послужного списку.
Ухвалою від 13.12.2019 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, а позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 123, 160, 161 КАС України.
Зокрема, в порушення п. 11 ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві не зазначено власне письмове підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Крім того, в порушення з п. 8 ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України до позовної заяви на додано копію оскаржуваного наказу № 601 від 02.09.2019. Натомість до позовної заяви додано клопотання про витребування переліку документів, проте не наведено причин неможливості позивачкою самостійно надати такі докази. До позову взагалі не додано жодного документу, який би підтверджував викладені у ньому обставини, чим прямо порушено обов`язок, визначений ч. 4 ст. 161 КАС України.
Також в порушення ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору, натомість у позовній заяві позивачка просить суд звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище, в обґрунтування чого не надано жодного доказу.
Крім того, у позовній заяві позивач зазначила, що про порушення своїх прав дізналася 30.09.2019 - під час ознайомлення з наказом під підпис, однак не надає жодного доказу на підтвердження цього, зазначаючи про дотримання нею строку на звернення до суду із даними вимогами. При цьому позов надійшов до суду 09.12.2019, тобто з пропущенням місячного строку звернення із даними вимогами.
У позовній заяві позивач наголошує про дотримання нею спеціального місячного строку звернення до суду із даними вимогами, так як звернення до суду відбулося 29.10.2019, зокрема позов здано на пошту службі кур`єрської доставки.
Однак з прикріпленого до конверту бланку кур`єрського відправлення вбачається, що останній не містить обов`язкових реквізитів, зокрема назву служби доставки, його печатки, ПІБ кур`єра, відомостей щодо оплати послуг доставки кореспонденції, підпис відправника. При цьому на бланку вказано дату прийняття відправлення 29.10.2019 о 17:00 год, а доставка до ООАС відбулась 09.12.2019, тобто через 41 день, що не відповідає нормативним строкам пересилання поштових відправлень.
Так, оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати пересилання та доставку адресатам (одержувачам) поштових відправлень (поштових переказів) у терміни, встановлені уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі зв`язку. Зокрема, згідно з Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2.
У зв`язку із виявленими судом недоліками адміністративного позову, судом запропоновано позивачці надати докази ознайомлення зі спірним наказом в аспекті своєчасного звернення до суду із даним позовом, сплатити судовий збір або надати докази на підтвердження обставини, які дозволяють суду вирішити питання про звільнення (відстрочення, розстрочення) від сплати судового збору, додати до позовної заяви всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, власне підтвердження про те, що не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також позивачці належить надати до суду належні докази її звернення 29.10.2019 до оператора поштового зв`язку, або звернутися із заявою в порядку ст. 123 КАС України про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку.
Копію вищезазначеної ухвали суду позивачкою отримано особисто в приміщенні суду 16.01.2020.
У заяві ОСОБА_1 зазначила, що позбавлена надати суду докази про дату ознайомлення з оскаржуваним (частково) наказом, так як останнє відбулося шляхом її виклику до керівництва, куди явився представника відповідача. У присутності керівника позивачки їй було надано для ознайомлення текст наказу та запропоновано розписатись про факт ознайомлення. Відомість про доведення до відома позивачки вказаного наказу є у відповідача. Можливості зробити копію з датою ознайомлення або будь-яким іншим чином отримати вказаний доказ позивач не має.
Дослідивши матеріали адміністративного позову у поєднанні із наведеними позивачкою аргументами щодо дотримання нею строку на звернення до суду із даними позовними вимогами, суд дійшов висновку про не усунення у відведений судом строк недоліків позовної заяви з огляду на наступне.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України N 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною першою статті 120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Суд звертає увагу на те, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18 та від 07 лютого 2019 року у справі №819/859/16.

Покладені в основу твердження позивачки про дотримання нею спеціального строку на звернення до суду із даними вимогами суд оцінює критично.

Зокрема, у позовній заяві позивач зазначила, що про порушення своїх прав дізналася 30.09.2019 - під час ознайомлення з наказом під підпис, однак не надає жодного доказу на підтвердження цього, зазначаючи про дотримання нею строку на звернення до суду із даними вимогами.

У позовній заяві позивач наголошує на дотриманні нею спеціального місячного строку звернення до суду із даними вимогами, так як звернення до суду відбулося 29.10.2019, зокрема позов здано на пошту службі кур`єрської доставки.

В той же час, з прикріпленого до конверту бланку кур`єрського відправлення вбачається, що останній не містить обов`язкових реквізитів, зокрема назву служби доставки, його печатки, ПІБ кур`єра, відомостей щодо оплати послуг доставки кореспонденції, підпис відправника. При цьому на бланку вказано дату прийняття відправлення 29.10.2019 о 17:00 год, а доставка до ООАС відбулась 09.12.2019, тобто через 41 день, що не відповідає нормативним строкам пересилання поштових відправлень.

Вказана позивачкою дата ознайомлення з оскаржуваним наказом 30.09.2019 судом на стадії відкриття провадження по справі прийнята як вихідна для обчислення відповідного строку, проте судом звернуто увагу на те, що позов надійшов до суду 09.12.2019, тобто з суттєвим пропущенням строку звернення і це не узгоджується із тривалим доставленням поштової кореспонденції в межах міста.

У зв`язку із цим судом в ухвалі від 13.12.2019 запропоновано позивачці надати до суду належні докази звернення позивачки 29.10.2019 до оператора поштового зв`язку, або звернутися із заявою в порядку ст. 123 КАС України про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку.

Однак жодних пояснень з цього приводу в заяві від 25.01.2020 позивач не надала, рівно як і підтвердження її звернення до оператора поштового зв`язку, його назви, доказів оплати послуг за відправлення 29.10.2019 тощо; при цьому не заявила клопотання про визнання причини пропуску строку на звернення до суду із даними вимогам поважними.

Станом на 31.01.2020 вимоги ухвали суду від 13.12.2019 щодо дотримання приписів п. 11 ч. 1, п. 4, п. 5 ч. 5, п. 8 ч. 5 ст. 160, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 161 КАС України в повному обсязі не виконані; позивачем лише дотримано вимоги ч. 3 ст. 161 КАС України та надано до суду документ про сплату судового збору. При цьому вимоги п. 11 ч. 1 ст. 160 КАС України щодо зазначення у позовні заяві власного письмового підтвердження про те, що позивачкою не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав взагалі проігноровано без будь-яких пояснень.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи до уваги те, що до теперішнього часу позивачем недоліки не усунено, суд вважає за потрібне позовну заяву відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 169 КАС України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування пункту наказу - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк