Справа № 520/14433/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 січня 2020 р. № 520/14433/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити пенсію з 18.07.2018 року по 31.12.2018 року без обмеження максимальним розміром пенсії, заборгованість недоодержаної частини пенсії сплатити однією сумою;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 80 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не має законних підстав обмежувати розмір пенсії максимальним розміром.

24.01.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач послався на те, що положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668, які діяли на момент виникнення права на перерахунок та продовжують діяти на момент його проведення, рішенням Конституційного Суду України неконституційними не визнавались, а тому зазначені норми Закону підлягають застосуванню. Виходячи з зазначеного, відповідач вважає відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.01.2020 р. відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Позивач проходив військову службу на Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України.

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 19.12.2017 року №935 позивач був звільнений у запас у відповідності вимог ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Позивач отримує пенсію з 30.12.2017 р. за вислугу років (27) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у розмірі 70% грошового забезпечення.

Не погоджуючись із розрахунком пенсії та розміром її виплати, вважаючи, що відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 28.05.2019 №1-24.2.2/2862/19, позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 р. по справі №520/7100/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано противоправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у здійснені перерахунку та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за період з 18.07.2018 по 31.12.2018, на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 22.05.2019 №1-24.2.2/2741/19, оформленого листом від 24.06.2019 №2330/К-14. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за період з 18.07.2018 по 31.12.2018, на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 22.05.2019 №1-24.2.2/2741/19. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2019 апеляційну скаргу відповідача на рішення ХОАС від 16.08.2019 повернуто скаржнику.

Таким чином в силу ст.255 КАСУ рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 р. по справі №520/7100/19 набрало законної сили 11.11.2019 р.

На виконання зазначеного рішення суду ГУПФУ в Харківській області здійснило перерахунок розміру пенсії позивачу, що не заперечується сторонами.

Відповідно до зазначених перерахунків підсумок пенсії позивача з 01.01.2018 р. складає 5092,5 грн. (з урахуванням максимального розміру пенсії 15993 грн.), з 18.07.2018 р. - 21868,1 грн. (з урахуванням максимального розміру пенсії 17978,60 грн.), з 01.01.2020 р. - 25084,5 грн. (з урахуванням максимального розміру пенсії 18511,50 грн.).

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, посилаючись на їх незаконність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову, відповіді на відзив та відзиву, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів:

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

Закон №2262-XII (у редакції, чинній станом на 01.01.2018) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

У ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII визначається максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Суд враховує, що положення статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, доповнено згідно із Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI.

Водночас, зазначені положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Так, згідно з п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, всі подальші зміни, внесені до вказаної норми є нереалізованими.

У зв`язку із чим, протягом 2018 року ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про обмеження пенсії максимальним розміром.

Суд зазначає, що внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI (у тому числі із змінами і доповненнями) до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на чинність положень Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI, враховуючи те, що вказаний нормативний акт визначає загальні правила щодо заходів реформування пенсійної системи, а отже їх чинність не спростовує неконституційність норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII з 20.12.2016 року на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016.

Отже, оскільки обмеження пенсії позивача максимальним розміром не ґрунтується на законі, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити пенсію з 18.07.2018 року по 31.12.2018 року без обмеження максимальним розміром пенсії, та здійснити виплату заборгованості неодержаної частини доходів однією сумою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246,257,258,263, 255,295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 18.07.2018 року по 31.12.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити пенсію ОСОБА_1 з 18.07.2018 року по 31.12.2018 року без обмеження максимальним розміром пенсії та здійснити виплату заборгованості неодержаної частини доходів однією сумою.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 31 січня 2020 р.

Суддя Мінаєва К.В.