Справа № 560/2545/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2545/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

22 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Михайленко К.Т.,

прокурора: Нємцева Є. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року (прийняту у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення витрат,

В С Т А Н О В И В :

позивач у серпні 2019 року звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- поновити строк для звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою;

- стягнути з ОСОБА_1 витрати пов`язані з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі на загальну суму 65256,60 грн. на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.11.2019 клопотання представника ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду задоволено, а позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано підставою пропуску строку звернення до суду з даним позовом слугувала неоднозначність процесуального законодавства, його непередбачуваність у застосуванні, зміна судової практики щодо його застосування, як наслідок зміна судочинства з цивільного на адміністративне та зменшення строків позовної давності з 3-х років до 1-3 місяців, що призвело до неможливості звернення прокурора до суду у визначені ст. 122 КАС України строки з незалежних від нього підстав.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що від моменту винесення ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 22.05.2019 (в судовому засіданні за участю прокурора) про закриття провадження у справі №686/10724/19, яка набула законної сили 06.06.2019 і до моменту пред`явлення даного позову до Хмельницького окружного адміністративного суду (20.08.2019) сплинуло майже три місяці.

З моменту винесення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 12.12.2018 щодо юрисдикції даних спорів і до моменту пред`явлення позивачем адміністративного позову до ОСОБА_1 сплинуло вісім місяців.

При цьому, відповідач зазначає, що вказані прокурором причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними, оскільки позивачі, як суб`єкти владних повноважень, відповідно до покладених на них законом функцій та завдань зобов`язані самостійно слідкувати за судовою практикою.

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив навчання та військову службу у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького у період з 30.07.2009 по 22.06.2013, на посаді курсанта.

20.12.2012 між ректором НАДПСУ ім. Б. Хмельницького генерал - лейтенантом Райком В.В. та курсантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в ДПС України строком на 5 років, з 21.06.2013 по 20.06.2018.

Відповідно до п. 5.2 укладеного контракту ОСОБА_1 зобов`язаний добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі відповідно до вимог ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в разі дострокового розірвання контракту та при відмові від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у ДПС України після закінчення академії.

На підставі наказу Голови ДПС України (по особовому складу) № 370-ОС від 21.06.2013 лейтенанта ОСОБА_1 призначено старшим інспектором прикордонної служби (по роботі з іноземцями та адміністративного провадження) відділу прикордонної служби "Гребеники" III категорії (Тип Б) 2 прикордонного загону (І категорії) Південного регіонального управління ДПС України (м. Котовськ Одеської області).

21.09.2016 наказом Начальника 17 прикордонного загону Південного регіонального управління ДПС України (по особовому складу) № 3369-ОС старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі п. "и" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та знято зі всіх видів забезпечення з 21.09.2016.

Відповідачем не погашена заборгованість пов`язана із утриманням у вищому навчальному закладу, відтак позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.08.2019 позовну заяву військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання, серед іншого, до суду заяви з обґрунтуванням поважності пропуску строку звернення до суду (зокрема які дії вчинялися позивачами до квітня 2019 року для захисту порушених інтересів) або надання доказів того, що строк звернення до суду не пропущено.

19.09.2019 до суду надійшло клопотання військового прокурора про поновлення строку звернення до суду, яке мотивоване тим, що дана категорія спорів підлягала до розгляду за правилами цивільного судочинства, тому в травні 2019 року військовий прокурор звернувся з даним позовом до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.09.2019 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі.

24.10.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви військового прокурора без розгляду, з підстав пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 29.10.2019 суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та зобов`язав військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України подати до суду письмові пояснення щодо клопотання представника ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду, виклавши в поясненнях свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти поданого клопотання.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, на які покликається позивач, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки не перешкоджали зверненню до суду у встановлений строк.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, за приписами якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 1).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2).

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3).

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти в розмірі 65256,60 грн.

Відповідно до розрахунку № 41 ОСОБА_1 зобов`язується оплатити суму в касу або на рахунок Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького до 21.09.2016, тобто початок перебігу строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом почався з 22.09.2016.

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду з цим позовом через відділення поштового зв`язку 14.08.2019, до суду даний позов надійшов 20.08.2019, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду, як на підстави пропуску строку звернення до суду, посилається на зміну Великою Палатою Верховного Суду практики розгляду даної категорії спорів в порядку адміністративного судочинства у справі №804/285/16 та зазначає, що вказана категорія справ розглядалася в порядку ЦПК України, строк звернення до суду згідно якого встановлено 3 роки.

При цьому, позивач вказує, що в квітні 2019 року звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі на загальну суму 65256,60 грн. на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Однак, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 12.12.2018 по справі №804/285/16, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2019 закрито провадження у справі № 686/10724/19, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам пропуску строку звернення до суду, слід вказати, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, від 30.09.2019 у справі №340/685/19 та від 24.12.2019 у справі №824/284/19-а.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що про порушення інтересів із відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти суб`єкт владних повноважень дізнався 21.09.2016, з моменту звільнення з військової служби у запас та зняття зі всіх видів забезпечення.

Щодо доводів позивача про те, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22.05.2019 справу №686/10724/19 закрито через зміну правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 в справі №804/285/16, а вказану ухвалу про закриття провадження прокуратурою отримано лише 01.08.2019 суд зазначає, що вказана ухвала від 22.05.2019 прийнята у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, а тому, з 22.05.2019, прокурор знав про зміну практики щодо юрисдикції даної категорії справ.

Однак, з позовом до суду позивач звернувся лише 14.08.2019. При цьому, підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня, коли позивачу стало відомо про зміну практики до суду надано не було.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк звернення з цим позовом до суду був пропущений позивачем без поважних причин.

В той же час слід вказати, що знаючи про порушення інтересів держави з 21.09.2016, жодний компетентний орган, зокрема в інтересах якого виступає орган прокуратури, у встановлені строки до суду не звертався.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обставини, на які покликається позивач, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки не перешкоджали зверненню до суду у встановлений строк. Строк звернення до суду пропущено з причин, які виникли з волі позивача, а отже не є поважними.

При цьому, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Таким чином, враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, жодних причин, які об`єктивно ускладнювали або унеможливлювали реалізацію прав позивача у встановлений строк, позивачем не наведено і таких судом не встановлено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2020 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.