Справа № 540/1806/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1806/19
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, третя особа - Скадовський сервісний центр обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (ГУПФУ) та просив: визнати протиправним розпорядження Скадовського відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 8 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ від 10 січня 2019 року; зобов`язати Скадовський відділ з питань призначення та перерахунку пенсії № 8 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ зарахувати до стажу роботи у подвійному розмірі період його роботи па посаді лікаря-психіатра (Каховської центральної районної лікарні (на даний час комунальний заклад «Скадовське ЦРЛ») з 01 квітня 1979 року по 31 грудня 2003 рік у відповідності до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ГУПФУ подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2010 року позивач подав до УПФУ Скадовського району ГУПФУ заяву про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив перевести його з одного виду пенсії на інший пенсія за віком.

До заяви було додано трудову книжку та довідку про заробітну плату.

Протоколом №129411 від 06 липня 2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 24 червня 2010 року. Загальний повний стаж становив 69 років 0 місяців 9 днів.

Згідно з розрахунком стажу з 01 квітня 1979 року по 31 травня 2010 року позивач працював в Скадовській ЦРЛ на посаді лікаря-психіатра в психіатричному кабінеті.

14 вересня 2016 року позивач подав до відповідача заяву про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив перерахувати розмір пенсії з урахуванням додаткового стажу.

В серпні 2018 року на адресу третьої особи надійшов лист ГУ ПФУ «Про розгляд пенсійної справи ОСОБА_1 » №8372/03-01, в якому з метою визначення правомірності обчислення позивачу періоду роботи з 01 квітня 1979 року по 31 грудня 2003 року в Скадовській ЦРЛ у подвійному розмірі згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначено перевірку факту пільгової роботи.

За результатами перевірки складено довідку про відповідність даних первинних документів даним довідки про заробітну плату, наданої для призначення (перерахунку) пенсії №32/4-19 від 28 серпня 2018 року.

При перевірці встановлено, що наказом від 28 березня 1979 року №27 лікаря-інтерна ОСОБА_1 прийнято на посаду психіатра з 01 квітня 1979 року.

19 грудня 2018 року відповідач направив на адресу третьої особи лист «Про розгляд пенсійної справи ОСОБА_1 » №13137/03, в якому вказав, що підстав для обчислення позивачу періоду роботи з 01 квітня 1979 року по 31 грудня 2003 року у подвійному розмірі немає, а тому пенсійну справу слід привести у відповідність. Правильний розмір пенсії сформувати на виплатний період лютого 2019 року.

Винесення вказаного спірного розпорядження та не врахування ГУПФУ стажу роботи позивача у подвійному розмірі за період роботи па посаді лікаря-психіатра і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як лікар-психіатр, віднесений до переліку осіб, що надають психіатричну допомогу дорослим та дітям міста Скадовськ та Скадовського району, а наявність або відсутність положення про психіатричний кабінет не змінює суті виконуваних позивачем функцій. Суд зазначив, що відповідач не довів, що позивач в період з 01 квітня 1979 року по 31 грудня 2003 року не був особою, передбаченою в ч.1 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», та не виконував функцій передбачених ч.1 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон) передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст.60 Закону (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Вказана стаття у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання психіатричної допомоги" №2205-VIII від 14 листопада 2017 року викладена наступним чином: робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади.

Психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги (ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання психіатричної допомоги» від 14 листопада 2017 року №2205-VIII абзац 7 ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» викладено в новій редакції, а саме: заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про психіатричну допомогу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) психіатрична допомога надається психіатричними закладами всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства. Медичні працівники, інші фахівці для допуску до роботи з особами, які страждають на психічні розлади, повинні пройти спеціальну підготовку та підтвердити свою кваліфікацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо неповнолітнього віком до 15 років - на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника амбулаторна психіатрична допомога неповнолітньому здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду (ч.1 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу).

З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2002 року головним лікарем КЗ «Скадовської ЦРЛ» затверджено положення про кабінет лікаря-психіатра, відповідно до якого психіатричний кабінет є спеціалізованим закладом, діяльність якого пов`язана з наданням психіатричної допомоги дорослим та дітям міста Скадовськ та Скадовського району.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що стаж роботи позивача з 28 травня 2002 року не може бути зменшений, оскільки він працював у закладі з надання психіатричної допомоги, яким і був кабінет лікаря-психіатра.

Позивач на даний час працює лікарем-психіатром, надає психіатричну допомогу населенню, проводить диспансеризацію та обов`язкові і періодичні психіатричні огляди, складає статистичну звітність.

Пунктом 2 Інструкції «Про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 2002 року № 12, передбачено, що обов`язковий попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі психоневрологічні заклади), та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.

Колегія суддів зазначає, що в контексті даних спірних правовідносин ключовим питанням для віднесення періоду роботи до стажу, який зараховується у подвійному розмірі є саме характер та сутність роботи, яка, в даному випадку, полягає у наданні психіатричної допомоги.

З моменту прийняття позивача на посаду лікаря-психіатра до його завдань та обов`язків відносились, зокрема, діагностика, лікування хворих психіатричного профілю; здійснення нагляду та проведення консультацій, що не заперечується відповідачем.

Крім того, згідно спільного листа Міністерства праці і соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29 грудня 2005 року № 625/0/15-05/039; № 10 січня 09/2606; № 16918/02-20, психіатричні кабінети відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на зарахування його страхового стажу у спірний період на посаді лікаря-психіатра в подвійному розмірі у відповідності до положень ст.60 Закону, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог як в частині зобов`язання ГУПФУ вчинити певні дії, так і в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Скадовського відділу з питань призначення та перерахунку пенсії №8 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ від 10 січня 2019 року, яке прийнято відповідачем в результаті помилкового застосування норм діючого законодавства.

Доводи ГУПФУ з приводу того, що психіатричний кабінет у спірному періоді обов`язково мав бути організаційно визначений як структурний підрозділ лікарні, колегія суддів не приймає до уваги та вважає помилковим тлумаченням діючого законодавства, зокрема, ст.60 Закону.

Вищезазначені висновки узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 грудня 2018 у справі № 310/385/17.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.