Справа № 520/374/20
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

31.01.2020 р. справа №520/374/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до ГУ ПФУ в Харківській області
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 11.01.2020 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 13.01.2020 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 29.01.2020 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявила вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, правонаступником якого є ГУПФУ в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості з пенсії, що утворилася з липня по жовтень 2018 р. включно; 2) зобов`язання ГУПФУ в Харківській області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії з липня по жовтень 2018 р. включно; 3) відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України допущення негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією у повному обсязі, але внаслідок вчинення терУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією за період з липня по жовтень 2018 р. не одержала.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що припинення виплат за пенсією обумовлено об`єктивними чинниками, а саме: відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на території України, де безперешкодно функціонують органи державної влади України. також зазначив, що виплата нарахованих сум буде проведена за окремим порядком, який на теперішній час відсутній.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник є громадянином України, пенсія якому призначена на загальних підставах у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до довідки від 11.12.2014 р. заявник набув правого статусу внутрішньо переміщеної особи з фактичним місцем проживання у Харківській області.

З 02.07.2018р. заявник перебував на обліку в Харківському приміському ОУПФУ Харківської області.

Розмір первісно призначеної даним райОУПФУ пенсії заявника склав - 1.435,00грн. з 02.07.2018р.

Виплата пенсії за липень 2018р. не проводилась.

За серпень-жовтень 2018р. заявнику було нараховано і виплачено 1.435,00грн. пенсії щомісяця.

За листопад 2018р.-червень 2019р. заявнику було нараховано і виплачено 1.901,08грн. пенсії щомісяця.

28.09.2018р. райОУПФУ було проведено перерахунок страхового стажу заявника у зв`язку із чим розмір загальний розмір заборгованості (пенсія за липень 2018р. та доплата за перерахунком за період липень-вересень 2018р.) склав - 3.237,99грн.

Виплата цієї заборгованості не проведена до затвердження спеціального порядку.

Не погодившись із правомірністю діяння пенсійного органу з приводу повноти та своєчасності виплати пенсії за період грудень липень 2018 р. - жовтень 2018р., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, котрі склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Випадки припинення виплат за пенсією викладені у ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з питання визначення таких приводів відносно даного спору не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні визначені ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і приводи, і підстави для припинення виплати пенсії.

Доказів утрати заявником права на пенсійне забезпечення у розумінні ст.27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування до матеріалів справи не подано.

Тому вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що за період липень - жовтень 2018р. пенсія виплачена, але без урахування тієї частини, котра припадає на помилку у розрахунку розміру страхового стажу заявника.

Ці обставини підтверджені витребуваною судом і наданою пенсійним органом копією довідки від 31.01.2020р. №693/04.17-20.

Таким чином, невиплата пенсії складає усього 3.237,99грн.

Розглядаючи справу, суд зважає на положення ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06), рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) і тому вважає, що найбільш сприятливим для заявника буде таке тлумачення норм національного закону України, коли відсутність фінансування не може бути визнана правомірною та розумною підставою для позбавлення приватної особи права на соціальний захист.

Тому в частині бездіяльності з приводу невиплати заборгованості у розмірі 3.237,99грн. позов належить задовольнити, а у решті вимог відхилити у зв`язку із проведенням розрахунків.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з приводу невиплати ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - ) 3.237,99 грн. заборгованості з пенсії за період липень-жовтень 2018 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 3.237,99грн. заборгованості по пенсії за період липень - жовтень 2018р. і допустити негайне виконання у межах платежу за один місяць.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.