Справа № 330/1376/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 січня 2020 року (11 год. 40 хв.)Справа № 330/1376/19 ЗП/280/114/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю.,

представників: позивача Діденка В.Є., відповідача Остапенко Є.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання неправомірним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла справа №330/1376/19 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання неправомірним та скасування наказу від 06.05.2019 №021.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 07.05.2019 позивачу стало відомо, що на підставі наказу відповідача від 06.05.2019 № 021 скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкту до експлуатації від 03.05.2018 №ЗП87 на об`єкт будівництва «Реконструкція торговельного павільйону під магазин з прибудовою та надбудовою: АДРЕСА_1 А (замовник ОСОБА_1 )». Вважає, що наказ Департаменту від 06.05.2019 №021, яким скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкту до експлуатації неправомірний та підлягає скасуванню, оскільки жодної підстави для скасування реєстрації декларації у відповідача не було. Зазначає, що наказ відповідача протягом розумного строку не прийнято, крім того, оскаржуваний наказ прийнято не обґрунтовано. Зміст наказу не містить правових підстав для його винесення. З урахуванням викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою від 03.12.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.12.2019.

Судом у підготовчому засіданні 26.12.2019 протокольною ухвалою здійснено заміну неналежного відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Запорізькій області на належного - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (далі - Департамент).

26.12.2019 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та за згодою учасників справи призначено розгляд справи по суті на 23.01.2019.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення відповідно до позовної заяви. Також зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий з підстав виявлення недостовірних даних у зареєстрованій декларації. Проте, відповідно до рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019 встановлено, що такі дані є достовірні та такими, що відповідають дійсності.

Представник відповідача позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначив, що під час проведення позапланової перевірки на об`єкті «Реконструкція торгівельного павільйону під магазин з прибудовою та надбудовою, по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 » було встановлено подання позивачем недостовірних даних у Декларацію про готовність об`єкті до експлуатації, про що складено відповідний акт. Представник відповідача зазначив, що згідно проектної документації загальна площа об`єкту становить 206,21 кв.м., проте у декларації про готовність об`єкта до експлуатації загальна площа зазначена 228,8 кв.м. Вказане стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Також представник відповідача зазначив, що представником позивачем під час надання пояснень у судовому засіданні зазначені інші підстави для задоволення позову, ніж у позовній заяві. Зокрема, позивач у позові не посилався на судове рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 23.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлені наступні обставини.

03.05.2018 відповідачем зареєстровано Декларацію №87 про готовність до експлуатації об`єкту, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Об`єкт - Реконструкція торгівельного павільйону під магазин з прибудовою та надбудовою, по АДРЕСА_1 Кирилівка, Якимівський район, Запорізька область. Замовник ФОП ОСОБА_1 . У декларації зазначена загальна площа об`єкта 228,8кв.м. (а.с.3-10).

У період з 12.03.2019 по 25.03.2019, посадовими особами відповідача проведено захід державного накладу (контролю) з перевірки дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті: Реконструкція торгівельного павільйону під магазин з прибудовою та надбудовою, по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :11:001:0573.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 25.03.2019 №107.

В акті зафіксоване встановлене під час перевірки порушення ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, а саме зазначено, що у Декларації про готовність до експлуатації об`єкту, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), «Реконструкція торгівельного павільйону під магазин з прибудовою та надбудовою, по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 А, смт. Кирилівка, Якимівський район, Запорізька область» зазначені техніко-економічні показники об`єкта, що не відповідають затвердженій проектній документації. А саме, згідно проекту загальна площа об`єкту становить 206,21 кв.м., а у декларації про готовність об`єкта до експлуатації зазначена загальна площа 228,8 кв.м. Вищенаведене свідчить про подання замовником будівництва ОСОБА_1 недостовірних даних у декларацію про готовність до експлуатації об`єкта (а.с.38-43).

За наслідками проведеної перевірки головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №2 на ім`я директора Департаменту оформлено службову від 25.04.2019, відповідно до якої Департамент розглянув лист Мелітопольської місцевої прокуратури від 20.02.2019 стосовно перевірки об`єкту «Реконструкція торгівельного павільйону під магазин з прибудовою та надбудовою, по АДРЕСА_1 » та здійснив перевірку вказаного об`єкта. За наслідками перевірки встановлено подання замовником будівництва недостовірних даних у декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. У службовій інспектор просить прийняти рішення про скасування зареєстрованої Департаментом декларації (а.с.49).

На підставі службової записки від 25.04.2019 щодо скасування зареєстрованої декларації, відповідачем 06.05.2019 прийнято рішення №021 «Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)» (а.с.50). Вказане рішення отримане позивачем 14.05.2019.

Разом з цим, на підставі рішення №021 від 06.05.2019 «Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)», відповідачем винесено Наказ № 021 від 06.05.2019 «Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)» (а.с.51).

Вважаючи прийнятий відповідачем наказ безпідставним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Згідно із ч. ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок).

Пунктом 16 Порядку встановлено, що замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об`єкта до експлуатації, за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до п. 18 Порядку, орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації (п. 19 Порядку).

Згідно із п 22 Порядку, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Замовник зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня самостійного виявлення технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної помилки) в зареєстрованій декларації або отримання відомостей про виявлення недостовірних даних подати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення їх органом державного архітектурно-будівельного контролю до реєстру шляхом подання особисто або надсилання відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві заяви за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку, декларації, в якій враховано зміни, за формою згідно з додатками 2, 3 і 5 до цього Порядку.

У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Так, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного наказу про скасування реєстрації декларації стало, на думку відповідача, внесення позивачем до декларації недостовірних даних.

Проте, суд не погоджується із такою позицією відповідача через наступне.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019 у справі №330/898/19 (2-а/330/19/2019) за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу, позовну заяву ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови №23 від 15.04.2019 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про накладення штрафу в розмірі 10200 гривень, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Потіха Олександр Анатолійович задоволено частково, зокрема: скасовано Постанову № 23 від 15.04.2019 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про накладення штрафу в розмірі 10200 гривень, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Потіха Олександр Анатолійович; провадження по адміністративній справі за постановою № 23 від 15.04.2019 - закрито.

Вказаний судовим рішенням встановлено, що в декларації від 03.05.2018 ОСОБА_1 зазначено саме достовірні дані щодо закінченого будівництвом об`єкту - загальна площа 228.8 кв. метри., що відрізняється від запроектованої площі, але ці дані є достовірні - тобто такі, що відповідають дійсності, що підтверджується копією технічного паспорту на будівлі, які виконано за результатом технічної інвентаризації об`єкту 23.04.2018. Тобто які розміри встановлено в ході інвентаризації, такі було внесено і в декларацію.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019 у справі №330/898/19 (2-а/330/19/2019) набрало законної сили 25.11.2019.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019 у справі № 330/898/19 (2-а/330/19/2019) встановлено, що позивачем до декларації внесені достовірні дані.

Відтак, з урахуванням обставин, що встановлені рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019 у справі №330/898/19 (2-а/330/19/2019), суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного наказу, оскільки, як вказував представник відповідача такий наказ винесений внаслідок внесення позивачем до декларації недостовірних даних.

Щодо твердження представника відповідача, що представник позивача під час надання пояснень у судовому засіданні змінив підстави позову, оскільки у позовній заяві ним не здійснювалось посилання на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019 у справі № 330/898/19 (2-а/330/19/2019), то суд зазначає наступне.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19.08.2019 у справі №330/898/19 (2-а/330/19/2019) представник позивача надав під час підготовчого провадження, в той же час у позові позивач зазначав про неправомірність оскаржуваного рішення, оскільки жодної підстави для скасування реєстрації декларації у відповідача не було та зазначав про необґрунтованість оскаржуваного наказу.

Відтак, суд не вважає, що представником позивача під час судового засідання змінені підстави позовної заяви.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, мають бути присуджені на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 8А) про визнання неправомірним та скасування наказу, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 06.05.2019 №021 «Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.01.2020.

Суддя Ю.В. Калашник