Справа № 640/8169/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Київ № 640/8169/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа проДепартаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху» визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» про:

- визнання протиправним ігнорування вимоги позивача про забезпечення особистого прийому керівництвом установи відповідача;

- визнання протиправним ігнорування відповідачем вимоги позивача про надання можливості ознайомлення з матеріалами розгляду його звернень/вимог;

- притягнути до адміністративної відповідальності відповідача за порушення норм статті 18, 22 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання покладених на відповідача завдань забезпечення організації дорожнього руху на території ЖК Відпочинок;

- визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання покладених на відповідача завдань забезпечення захисту прав і законних інтересів мешканців ЖК Відпочинок і позивача;

- визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання п. 5.40; п. 5.46; п. 5.48 розпорядження КМДА №2089 від 19.11.2018р. Про Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

- визнати компетенцію відповідача щодо належного виконання вимог статті 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: розробка, затвердження та реалізація міських і районних програм розвитку дорожнього руху та його безпеки; здійснення та фінансування заходів, пов`язаних із профілактикою дитячого дорожньо-транспортного травматизму; контроль за виявленням дорожньо-транспортних пригод та впровадженням заходів у місцях їх концентрації, на аварійно-небезпечних ділянках вулиць, доріг;

- визнання неправомірним ігнорування відповідачем вимог позивача про забезпечення належної безпеки дорожнього руху в ЖК Відпочинок відповідною організацією дорожнього руху територією ЖК Відпочинок та встановленням необхідних дорожніх знаків;

- зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії щодо забезпечення належної безпеки дорожнього руху в ЖК Відпочинок відповідною організацією дорожнього руху територією ЖК Відпочинок та встановленням необхідних дорожніх знаків;

- зобов`язання відповідача відзвітувати суду про вчинення відповідних дій щодо забезпечення належної безпеки дорожнього руху в ЖК Відпочинок відповідною організацією дорожнього руху територією ЖК Відпочинок та встановленням необхідних дорожніх знаків;

- стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1грн.

Крім того, позивачем було подано заяву про компенсацію судових витрат, а саме: витрати на печатний матеріал для підготовки процесуальних документів: картридж для принтера у розмірі 1800,00грн.; папір для принтера у розмірі 92,00грн. та компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 2500,00грн.

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не встановлення дорожніх знаків по вул. А. Петрицького в м. Києві.

11 червня 2019 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Ухвалою суду від 12 червня 2019 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху».

26 червня 2019 року третьою особою подано письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як зазначає позивач, він 07.03.2019р. надіслав електронне звернення до Департаменту патрульної поліції м. Києва про встановлення дорожніх знаків по вул. Петрицького в місті Києві.

Листом від 25.03.2019р. №К-2817/41/11/10/02-2019 Управління патрульної поліції у місті Києві повідомило позивача, що питання щодо встановлення дорожніх знаків належить до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, а тому його звернення було направлено для розгляду до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Листом від 02.05.2019р. №053-3802 Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив ОСОБА_1 , що під час перевірки з виїздом на місце встановлено, що в`їзд та вхід на територію ЖК «Відпочинок» дозволяється лише за перепустками або за дозволом власників квартир житлового комплексу. Зазначена територія знаходиться за межами червоних ліній вул. А. Петрицького.

Згідно з вимогами ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» дорожні знаки призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов руху на дорогах і вулицях.

Відповідно до п. 10.7.31 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» не потрібно позначати дорожніми знаками 5.31 «Житлова зона» та 5.32 «Кінець житлової зона» території подвір`їв житлових будинків.

Відповідно до п. 6.2.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» круговий рух на розв`язках в одному рівні на дворових територіях не застосовується.

Враховуючи викладене, підстав на встановлення дорожніх знаків 4.10 «Круговий рух» та 5.31 «Житлова зона» на дворовій території ЖК «Відпочинок», що знаходиться за адресою: вул. А. Петрицького, 21, немає.

В подальшому, як зазначає позивач, ним 05 травня 2019 року, 07 травня 2019 року та 10 травня 2019 року подані до відповідача вимоги щодо забезпечення особистого прийому керівництвом.

Листом від 22.05.2019р. №053-4548 Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача щодо проведення особистого прийому, його запрошено 23.05.2019р. на 16:00год. завітати до адміністративної будівлі Департаменту за адресою Набережне шосе, 2.

Листом від 23.05.2019р. №053-4601 Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача щодо проведення особистого прийому, його запрошено 30.05.2019р. на 16:00год. завітати до адміністративної будівлі Департаменту за адресою Набережне шосе, 2.

Листом від 27.05.2019р. №053-4665 Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача, що його вимога щодо зміни дати особистого прийому була виконана, отже станом на теперішній час Департамент не вбачає підстав для проведення службового розслідування.

Вважаючи незаконною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. №393/96-ВР регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»).

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про звернення громадян» керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян зобов`язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об`єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач 07.03.2019р. надіслав електронне звернення до Департаменту патрульної поліції м. Києва про встановлення дорожніх знаків по вул. Петрицького в місті Києві.

Листом від 25.03.2019р. №К-2817/41/11/10/02-2019 Управління патрульної поліції у місті Києві повідомило позивача, що питання щодо встановлення дорожніх знаків належить до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, а тому його звернення було направлено для розгляду до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Листом від 02.05.2019р. №053-3802 Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив ОСОБА_1 , що під час перевірки з виїздом на місце встановлено, що в`їзд та вхід на територію ЖК «Відпочинок» дозволяється лише за перепустками або за дозволом власників квартир житлового комплексу. Зазначена територія знаходиться за межами червоних ліній вул. А. Петрицького.

Згідно з вимогами ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» дорожні знаки призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов руху на дорогах і вулицях.

Відповідно до п. 10.7.31 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» не потрібно позначати дорожніми знаками 5.31 «Житлова зона» та 5.32 «Кінець житлової зона» території подвір`їв житлових будинків.

Згідно з п. 10.6.6 ДСТУ 4100-2014 Знак 4.10 «Круговий рух» потрібно застосовувати, щоб дозволити рух тільки в зазначеному стрілками напрямку, якщо організовано круговий рух транспортних засобів на перехресті (площі). Знак потрібно встановлювати на кожному в`їзді на перехрестя (площу) з рухом по колу.

Відповідно до п. 6.2.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» круговий рух на розв`язках в одному рівні на дворових територіях не застосовується.

Враховуючи викладене, підстав на встановлення дорожніх знаків 4.10 «Круговий рух» та 5.31 «Житлова зона» на дворовій території ЖК «Відпочинок», що знаходиться за адресою: вул. А. Петрицького, 21, немає.

В подальшому, як зазначає позивач, ним 05 травня 2019 року, 07 травня 2019 року та 10 травня 2019 року подані до відповідача вимоги щодо забезпечення особистого прийому керівництвом.

Листом від 22.05.2019р. №053-4548 Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача щодо проведення особистого прийому, його запрошено 23.05.2019р. на 16:00год. завітати до адміністративної будівлі Департаменту за адресою Набережне шосе, 2.

Листом від 23.05.2019р. №053-4601 Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача щодо проведення особистого прийому, його запрошено 30.05.2019р. на 16:00год. завітати до адміністративної будівлі Департаменту за адресою Набережне шосе, 2.

Листом від 27.05.2019р. №053-4665 Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача, що його вимога щодо зміни дати особистого прийому була виконана, отже станом на теперішній час Департамент не вбачає підстав для проведення службового розслідування.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що відповідач розглянув звернення ОСОБА_1 щодо встановлення дорожніх знаків по вул. А. Петрицького в м. Києві та надав на нього відповідь.

Також, Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було повідомлено позивача про дату та час проведення особистого прийому.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним ігнорування вимоги позивача про забезпечення особистого прийому керівництвом установи відповідача, є безпідставними, а тому в їх задоволені має бути відмовлено.

В частині позовних вимог про визнання протиправним ігнорування відповідачем вимоги позивача про надання можливості ознайомлення з матеріалами розгляду його звернень/вимог, суд зазначає, що позивачем не надано доказів, що відповідачем було відмовлено позивачу в ознайомленні з матеріалами розгляду його звернень.

Натомість, відповідач пояснив, що про обставини, що були встановлені під час перевірки з виїздом на місце, позивача було повідомлено листом від 02.05.2019р. №053-3802.

Таким чином, в задоволені позовних вимог про визнання протиправним ігнорування відповідачем вимоги позивача про надання можливості ознайомлення з матеріалами розгляду його звернень/вимог, має бути відмовлено.

У зв`язку з тим, що судом в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним ігнорування вимоги позивача про забезпечення особистого прийому керівництвом установи відповідача та визнання протиправним ігнорування відповідачем вимоги позивача про надання можливості ознайомлення з матеріалами розгляду його звернень/вимог, відмовлено, задоволеними не можуть бути вимоги про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за порушення норм статті 18, 22 Закону України «Про звернення громадян».

Щодо позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання покладених на відповідача завдань забезпечення організації дорожнього руху на території ЖК Відпочинок; визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання покладених на відповідача завдань забезпечення захисту прав і законних інтересів мешканців ЖК Відпочинок і позивача; визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання п. 5.40; п. 5.46; п. 5.48 розпорядження КМДА №2089 від 19.11.2018р. Про Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); визнати компетенцію відповідача щодо належного виконання вимог статті 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: розробка, затвердження та реалізація міських і районних програм розвитку дорожнього руху та його безпеки; здійснення та фінансування заходів, пов`язаних із профілактикою дитячого дорожньо-транспортного травматизму; контроль за виявленням дорожньо-транспортних пригод та впровадженням заходів у місцях їх концентрації, на аварійно-небезпечних ділянках вулиць, доріг та визнання неправомірним ігнорування відповідачем вимог позивача про забезпечення належної безпеки дорожнього руху в ЖК Відпочинок відповідною організацією дорожнього руху територією ЖК Відпочинок та встановленням необхідних дорожніх знаків, суд зазначає наступне.

Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються ч. 2 статті 140 Конституції України та Законом України «Про столицю України - місто-герой Київ».

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про автомобільні дороги», основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, визначено, що автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).».

Відповідно до п. 3.1 ДБН В.2.3-5-2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» вулиці населених пунктів - смуга міської або сільської території, обмежена геодезично фіксованими червоними лініями, яка призначена для руху транспортних засобів та/або пішоходів, з усіма розташованими в її межах спорудами та інженерними мережами - складовими елементами вулиці.

Згідно з п. 14 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Згідно з вимогами розділу 1 «Сфера застосування» Державного стандарту України 4100-2014, «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» (далі-ДСТУ), що затверджений наказом від 29.12.2014 №1484 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, зазначений стандарт поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов руху на дорогах і вулицях, а також правила їх застосування на усіх дорогах, що експлуатують та будують.

Стандарт повністю відповідає вимогам Конвенції про дорожні знаки і сигнали (Відень, 1968 р.) і Європейської угоди, що доповнює цю Конвенцію (Женева, 1971 р.) та ратифікована Україною.

Згідно з пунктом 10.7.31 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» не потрібно позначати дорожніми знаками 5.31 «Житлова зона» та 5.32 «Кінець житлової зони» території подвір`їв житлових будинків.

Згідно з пунктом 6.2.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» круговий рух на розв`язках в одному рівні на дворових територіях не застосовуються.

Житлова зона міста Києва, визначається Генеральним планом міста Києва, що є загальнодоступним документом та розміщений на офіційному сайті Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), https://kga.gov.ua/generalnij-plan.

Враховуючи вищевикладене, встановлення дорожніх знаків Житлова зона « 5.31» та знаку Рух по колу/односторонній рух « 4.10» на території подвір`їв житлових будинків ЖК «Відпочинок», нормами чинного законодавства України не передбачено.

Як зазначає відповідач, згідно з інформацією, з Публічної кадастрової карти України, ділянка площею 61, 1538 га, на якій розташований будинок 21 по вул. Петрицького, в м. Києві, кадастровий номер :75:069:0008, тип власності - державна власність, цільове призначення - оборони.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, кадастровий номер :75:069:0008, суб`єктом речового права на земельну ділянку є Міністерство оборони України, вид речового права зазначено - право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 77 Земельного кодексу України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Отже, територія розташування будинку 21 по вул. Петрицького, в м. Києві , в якому проживає позивач, є зоною з особливими умовами користування, які визначаються користувачем земельної ділянки Міністерством оборони України.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ці Правила, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Тобто, дія норм законодавства щодо безпеки дорожнього руху розповсюджується на всю територію України, незалежно від статусу території.

Прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку (комплексу) є особливим об`єктом права власності на землю, оскільки призначена для розміщення й обслуговування житлового будинку та має задовольняти інтереси його мешканців.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Порядок використання земельних ділянок багатоквартирних житлових будинків регулюється ч. 1-2 статті 42 Земельного кодексу України, відповідно до якої, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

З підстав вищевикладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання покладених на відповідача завдань забезпечення організації дорожнього руху на території ЖК Відпочинок, а тому в їх задоволенні має бути відмовлено.

Щодо вимоги про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо неналежного виконання покладених на відповідача завдань забезпечення захисту прав і законних інтересів мешканців ЖК «Відпочинок» і позивача, суд зазначає наступне.

Як зазначає представник відповідача у відзиві на позов, Департамент окрім листів позивача, не отримував пропозицій, листів чи скарг від мешканців ЖК «Відпочинок» щодо встановлення дорожніх знаків Житлова зона «5.31» та знаку Рух по колу/односторонній рух « 4.10» чи будь-яких порушень правил дорожнього руху на території житлового комплексу.

Твердження позивача про неможливість, за відсутності встановлених дорожніх знаків на території житлового комплексу, притягнути до відповідальності порушників правил дорожнього руху, є необґрунтованими та жодними доказами не підтверджуються.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо неналежного виконання покладених на відповідача завдань забезпечення захисту прав і законних інтересів мешканців ЖК «Відпочинок» і позивача, має бути відмовлено.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання п. 5.40, п. 5.46, п. 5.48 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.11.2018р. № 2089 «Про затвердження Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.40, п. 5.46, п. 5.48 вказаного Положення, Департамент відповідно до покладених на нього завдань: затверджує схеми організації дорожнього руху; здійснює реалізацію повноважень, віднесених законами України «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198; здійснює спільно з відповідними організаціями заходи, спрямовані на забезпечення безпеки руху на всіх видах транспорту і шляхах сполучення, зменшення шкідливого впливу діяльності транспорту на навколишнє природне середовище.

Так, відповідно до пункту 2 Положення про Департамент, Департамент в своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено вище, згідно з пунктом 6.2.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» круговий рух на розв`язках в одному рівні на дворових територіях не застосовуються.

Отже, встановлення дорожнього знаку Рух по колу/односторонній рух « 4.10» на території ЖК «Відпочинок», нормами чинного законодавства України не передбачено.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо належного виконання п. 5.40, п. 5.46, п. 5.48 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.11.2018р. № 2089 «Про затвердження Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» має бути відмовлено.

В частині позовних вимог про визнання компетенції відповідача щодо належного виконання вимог статті 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: розробка, затвердження та реалізація міських і районних програм розвитку дорожнього руху та його безпеки; здійснення та фінансування заходів, пов`язаних із профілактикою дитячого дорожньо-транспортного травматизму; контроль за виявленням дорожньо-транспортних пригод та впровадженням заходів у місцях їх концентрації, на аварійно-небезпечних ділянках вулиць, доріг, суд відмовляє в їх задоволенні з огляду на їх необґрунтованість.

В частині позовних вимог про визнання неправомірним ігнорування відповідача вимог позивача про забезпечення належної безпеки дорожнього руху в ЖК «Відпочинок» відповідною організацією та встановлення необхідних дорожніх знаків та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії щодо забезпечення належної безпеки дорожнього руху в ЖК Відпочинок відповідною організацією дорожнього руху територією ЖК Відпочинок та встановленням необхідних дорожніх знаків, суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки вони є похідними вимогами від первинних в задоволенні яких було відмовлено.

Щодо зобов`язання відповідача відзвітувати суду про вчинення відповідних дій щодо забезпечення належної безпеки дорожнього руху в ЖК Відпочинок відповідною організацією дорожнього руху територією ЖК Відпочинок та встановленням необхідних дорожніх знаків, суд відмовляє позивачу в даному клопотанні, оскільки в задоволенні його позовних вимог відмовлено.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1,00грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як зазначено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

При цьому, абзацом другим пункту 5 зазначеної постанови закріплено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У той же час, у спірних правовідносинах позивачем не доведено і належними доказами не підтверджено, а судом не встановлено обставин завдання позивачу відповідачем моральної шкоди та протиправність оскаржуваних дій/бездіяльності, отже вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Щодо компенсації судових витрат, а саме: витрат на печатний матеріал для підготовки процесуальних документів: картридж для принтера у розмірі 1800,00грн.; папір для принтера у розмірі 92,00грн. та компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 2500,00грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Щодо компенсації вартості картриджа для принтера у розмірі 1800,00грн., суд зазначає, що картридж для принтера чи інших печатних пристроїв є елементом принтера чи печатного принтера та передбачає багаторазове використання шляхом заміни тонера в ньому.

Щодо компенсації вартості паперу для принтера у розмірі 92,00грн., суд зазначає, що для звернення особи до суду не обов`язково придбавати папір, можливість роздрукувати документи є фінансово доступною для кожної особи.

Щодо компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 2500,00грн., які складаються з: 10 годин на два особисті прийоми відповідача в порядку досудового врегулювання спору; 40 годин на отримання правової допомоги (включаючи витрачений час та витрати на дорогу); 30 годин на складання/формування та виготовлення процесуальних документів; 6 годин для звернення до суду за реєстрацією процесуальних документів (включаючи витрачений час та витрати на дорогу); позивачем прогнозуються витрати 14 годин на слухання справи в суді (включаючи витрачений час та витрати на дорогу), (100 годин х 25грн./година=2500,00грн.), суд відмовляє в задоволенні у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб`єкта владних повноважень та у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою суду від 27.05.2019р., судові витрати, відповідно до статей 134, 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін