Справа № 813/1436/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 січня 2020 року

Київ

справа №813/1436/16

адміністративне провадження №К/9901/2349/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №813/1436/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання нечинним і скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

20.01.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019.

25.04.2016 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Галицькою ОДПІ ГУ ДФС, відповідач), в якому просила визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 08.04.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 32 979,86 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.04.2016 № на суму 15 658,48 коп.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 Верховний Суд постановою від 25.03.2019 касаційну скаргу задоволено частково, постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2016 та Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019, позов задоволено повністю.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 15.03.2016 №390/17-02/, яким зафіксовані порушення норм ПК України, а саме: абз «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р.№2755-VІ із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2013-2014 роки та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 22199,78 грн.; п. 49.18.4 п.49.18 ст.49 п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.1.2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями в частині неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2013-2014 роки.

На підставі вказаного акта перевірки Галицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області 08.04.2016 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 32979,86 грн., в тому числі 22199,78 грн. за податковим зобов`язанням, 10780,08 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2016 є протиправними та підлягають скасуванню.

Головне управління ДПС у Львівській області, не погодившись із судовими рішеннями, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у справі №640/2712/19 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

На час звернення позивача з адміністративним позовом - 2016 рік, відповідно до норм Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 01 січня 2016 року встановлено 1378,00 гривень.

Отже, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 137800 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №813/1436/16 є визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.04.2016 №З у розмірі 32979,86 грн.

За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №813/1436/16 не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 813/1436/16 відмовити.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова