Справа № 826/7326/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Київ № 826/7326/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Моренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Прокуратури Київської області
провизнання протиправним та скасування наказу № 5 дк від 06.04.2018, зобов`язання вчинити дії
за участю представників сторін:

від позивача -, не прибув,

від відповідача-, Борисюк А.А.,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Прокуратури Київської області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків прокурора Київської області № 5 дк від 06.04.2018 про звільнення з посади в органах прокуратури начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області юриста 1 класу ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (п. 6 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру"), прийнятого на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 110дп-18 від 14.03.2018 та поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування отриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області з 06.04.2018, стягнути з Прокуратури Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2018 зупинено провадження в адміністративній справі №826/7326/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №9901/544/18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів №110дп-18 від 14.03.2018 в.о. прокурора Київської області прийнято оскаржуваний наказ №5 дк від 04.2018, яким звільнено позивача - начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області юриста 1 класу з посади в органах прокуратури за одноразове грубе порушення вил прокурорської етики за п. 6 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру»). У свою чергу, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів ро накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури від 14.03.2018 №110дп-18 оскаржено позивачем до Верховного Суду в рамках адміністративного провадження №П/9901/544/18. Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, він прийнятий на підставі протиправного рішення Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів №110дп-18 від 14.03.2018, що прийняте із порушенням вимог Закону України «Про прокуратуру», Кримінального процесуального кодексу України, Положення про Кваліфікаційно-дисциплінарної комісію прокурорів.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що рішенням Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів №110дп-18 притягнуто начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області юриста 1 класу ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Згідно вимог Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора в Україні від 18.12.2017 №351 звільнення прокурора на підставі прийнятого Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів за результатами дисциплінарного провадження рішення щодо неможливості його подальшого перебування на посаді прокурора (накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури) здійснюється уповноваженим Законом керівником прокуратури у 3-денний строк з дати отримання копії такого рішення. У зв`язку з тим, що вказане рішення є обов`язковим до виконання, відповідачем прийнято у визначені Законом України «Про прокуратуру» строки та спосіб оскаржуваний наказ.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був належним чином неодноразово повідомлений в порядку вимог ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України за адресою, вказаною останнім у позовній заяві.

Крім того, як вбачається із наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення, повістка була отримана ОСОБА_2 , яка листом від 17.01.2020 повідомила суд про неможливість вручення повістки ОСОБА_1 , у зв`язку із його перебуванням у відрядженні. Проаналізувавши вказаний лист, суд приходить до висновку, що останній складений та підписаний повнолітньою особою, яка проживає за тією ж адресою, що й позивач.

Згідно вимог ч.4 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено також у разі одержання її під розписку будь-яким повнолітнім членом сім`ї адресата, який проживає разом з ним. Особа, яка одержала повістку, зобов`язана негайно повідомити про неї адресата.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що повістка є врученою позивачу належним чином. Крім того, представник позивача наполягав на розгляді справи по суті за відсутності позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, у зв`язку з чим, суд на підставі вимог п.п. 1,5 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України розглянув справу на підставі наявних у справі доказів по суті за відсутності позивача.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працював в органах прокуратури, починаючи з липня 2010 року, на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальних провадженнях прокуратури з 02 вересня 2016 року.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №110дп-18 від 14.03.2018 притягнуто начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадження прокуратури Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

28.03.2018 Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів прийняла рішення №128дп-18, яким виправлено описку в тексті рішення від 14.03.2018 № 110дп-18, шляхом правильного зазначення посади ОСОБА_1 , а саме: «начальник відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при проваджені досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області». Копію рішення направлено прокурору Київської області для застосування до прокурора накладеного дисциплінарного стягнення.

06.04.2018 на підставі вимог п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 11, п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» виконувачем обов`язків прокурора області, старшим радником юстиції прийнято наказ №5дк про звільнення начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області юриста 1 класу ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики за п. 6 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру». З вказаним наказом позивач ознайомлений 16.04.2018.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, а своє право порушеним, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В той же час, вважаючи рішення Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів №110дп-18 від 14.03.2018 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури протиправним, позивач оскаржив його до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов`язані з проходженням служби працівниками органів прокуратури, регулюються Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 Закону №1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 4 Закону №1697-VII передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п.п.3, 8 ст. 11 Закону №1697-VII, керівник регіональної прокуратури призначає на посади та звільняє з посад прокурорів регіональних та місцевих прокуратур у встановленому цим Законом порядку; у встановленому цим Законом порядку на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів приймає рішення про застосування до прокурора регіональної та місцевої прокуратури дисциплінарного стягнення або щодо неможливості подальшого перебування його на посаді прокурора.

У відповідності до п. 4 ч.3 статті 51 Закону 2014 року №1697-VII повноваження прокурора припиняються у зв`язку з рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 61 Закону №1697-VII повноваження прокурора, крім Генерального прокурора, у зв`язку з рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора припиняються з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, - якщо рішення було оскаржено, однак скарга була відхилена.

Частиною 10 ст. 78 Закону №1697-VII встановлено, що особа, яка подала дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, має право оскаржити рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів до Вищої ради правосуддя за наявності дозволу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів на таке оскарження.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №110дп-18 від 14.03.2018 притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності на накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

Вказане рішення було направлено в.о. прокурору Київської області для застосування до позивача, накладеного Кваліфікаційно- дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарного стягнення.

Згідно з розділом XIII Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 18.12.2017 №351, підготовка проекту наказу про застосування до прокурора дисциплінарного стягнення здійснюється кадровим підрозділом відповідної прокуратури у 3-денний строк після надходження рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Не пізніше наступного дня після отримання рішення Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів про накладення дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування на посаді прокурора, призначеного керівником регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури направляє його до відповідної регіональної прокуратури для прийняття рішення про застосування до прокурора дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування на посаді.

Копії наказів про застосування дисциплінарних стягнень кадровими підрозділами прокуратур усіх рівнів у 3-денний строк з дня видання направляються до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Відповідно до пункту 2 Розділу XIII цього ж Положення керівник регіональної прокуратури приймає рішення про застосування до прокурора дисциплінарного стягнення, про що у 3-денний строк з дня видання такого, інформує Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів зі скеруванням копії наказу.

Таким чином, прийняття керівником регіональної прокуратури наказу про застосування до прокурора дисциплінарного стягнення на підставі рішення Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів за результатами дисциплінарного провадження є обов`язком керівника регіональної прокуратури, а не його правом.

Суд встановив, що 05.04.2018 до Прокуратури Київської області надійшло рішення Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів № 128дп-18 28.03.2018, яким виправлено описку в тексті рішення від 14.03.2018 № 110дп-18.

Враховуючи викладене, наказом виконувача обов`язків прокурора Київської області від 06.04.2018 №5дк у 3-денний строк, з дня отримання рішення № 128дп-18 28.03.2018 було звільнено позивача з посади в органах прокуратури за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики за п. 6 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру».

З вказаним наказом позивач ознайомлений 16.04.2018, про що свідчить особистий підпис останнього.

Станом на день видачі оскаржуваного наказу, рішення Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів №110дп-18 від 14.03.2018 оскаржено не було, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені вимогами Закону України «Про прокуратуру» та Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури.

З-поміж іншого, у вищевказаному рішенні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів зазначено, що рішення Комісії за результатами дисциплінарного провадження може бути оскаржене прокурором, щодо якого воно прийняте, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, 26.04.2018 вказане рішення було оскаржено позивачем до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що підтверджується наявною копією ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.05.2018 про відкриття адміністративної справи №9901/544/18.

Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.08.2018 по справі №9901/544/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.03.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправними дій та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 14.03.2018 №110дп-18 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури - відмовлено.

Згідно вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Тож, оскільки підставою для прийняття оскаржуваного наказу від 04.2018 №5дк стало рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 14.03.2018 №110дп-18, яке визнано у судовому порядку правомірним, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України ведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у вказаній категорії справи відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено: 29.01.2020.

Суддя А.С. Мазур