Справа № 360/438/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/438/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 360/438/20 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження від 26.12.2019 № 1071, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 27 січня 2020 року звернувся з позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження від 26.12.2019 № 1071 «Про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи» та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій щодо продовження процедури проведення конкурсу з огляду на невідповідність чинному законодавству та порушення процедури проведення конкурсу.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначив, що в розпорядженні голови ЛОДА від 26.12.2019 № 1071 «Про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи» (далі - ЛОБСМЕ), зроблені некоректні посилання на правові підстави проведення конкурсу. В розпорядженні визначено, що при проведенні конкурсу потрібно керуватись Порядком проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1094, проте бюро судово-медичної експертизи згідно зі змінами від 13.05.2019 № 1064 до Наказу МОЗ України від 28.10.2002 № 385 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за № 892/7180, ЛОБСМЕ не відноситься до переліку лікувально-профілактичних закладів. В діючому Статуті ЛОБСМЕ від 2014 року помилково зазначено, що це лікувально-профілактичний заклад охорони здоров`я. Статут ЛОБСМЕ потребує термінового внесення змін з суттєвих правових питань, що виникли внаслідок змін від 13.05.2019 № 1064 до Наказу МОЗ України від 28.10.2002 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я» та допущених в 2014 році помилок, без виправлення яких не можливе з правової точки зору проведення відповідного конкурсу на посаду керівника даного закладу, без юридичного визначення приналежності даного закладу та правового регулювання засад проведення цього конкурсу. Також в розпорядженні від 26.12.2019 № 1071 необґрунтовано зазначено, що при проведенні конкурсу слід керуватися статтею 16 «Заклади охорони здоров`я» Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Діяльність бюро судово-медичної експертизи регулюється Законом України «Про судову експертизу», згідно зі статтею 7 якого бюро судово-медичної експертизи в тому числі ЛОБСМЕ, належить до державних спеціалізованих установ.

Позивач вказує на порушення допущенні при створенні складу постійно діючої конкурсної комісії та прийнятті рішень комісією, проведенні загальних зборів, змісту оголошення постійно діючої конкурсної комісії про проведення конкурсу та його оприлюднення, призначення секретарем конкурсної комісії Прищепи В . В . та членом комісії Інкелевича Ю.В. з огляду на вимоги Закону України «Про запобігання корупції» та наявною інформацією про підозру вказаних осіб у скоєнні злочинів, порушення допущені конкурсною комісією при визначенні кваліфікаційних вимог до кандидата, наявність чисельних звернень щодо порушення процедури проведення конкурсу до голови ЛОДА - керівника ЛОВЦА Гайдая С.В.

28 січня 2020 року за вх. № 3491/2020 позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження від 26.12.2019 № 1071 «Про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи» та заборони вчинення певних дій щодо продовження процедури проведення конкурсу з огляду на невідповідність чинному законодавству та порушення процедури проведення конкурсу.

В обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову зазначено, що засідання конкурсної комісії з розгляду заяв претендентів і доданих до них документів заплановано та відбудеться 03.02.2020 о 14.00 у приміщенні Луганської обласної державної адміністрації (зал засідань № 220). за адресою: пр-т Центральний, 59, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, зазначені обставини продовження процедури конкурсу, що відбувається з грубим порушенням чинного законодавства, буде сприяти прийняттю зазначеною комісією протиправного рішення з подальшим протиправним призначенням начальника ЛОБСМЕ.

Невжиття заходів щодо забезпечення позову істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду, ефективного захисту, поновлення порушених, оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази обґрунтованості клопотання про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, Луганською обласною державною адміністрацією - Луганською обласною військово-цивільною адміністрацією винесено спірне розпорядження голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації С. Гайдая від 26.12.2019 № 1071 «Про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи», незгода з яким стала підставою для звернення до суду з позовом, а також подання заяви про його забезпечення.

У відповідності з частинами першою, другою, четвертою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначає стаття 151 КАС України, за змістом частини першої якої позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову встановлює стаття 152 КАС України, у відповідності до частини першої якої така заява, серед іншого, повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, наведеними положеннями процесуального закону передбачено конкретні умови і підстави для застосування судом заходів забезпечення позову, при цьому, суд, вирішуючи це питання, повинен враховувати інтереси усіх учасників справи, а також оцінити можливі наслідки і їх вплив на права заінтересованих осіб.

Водночас, заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.

Як наслідок, уможливлюється виконання судового рішення на підставі принципу обов`язковості судових рішень, регламентованого в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція), пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІI «Про судоустрій і статус суддів», пункті 5 частини третьої статті КАС України, рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Рябих проти Росії» (§§ 51. 52), «Горпсбі проти Греції» (§ 40).

Зупинення дії, зокрема, індивідуального акта є винятковим заходом забезпечення позову виключно у випадку очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Поряд із цим, стаття 152 КАС України встановлює невичерпний перелік реквізитів і змістовних вимог до такої заяви, в тому числі, спеціальні (предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову).

Тобто законодавець встановив обов`язок особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, навести обґрунтування необхідності застосування такого заходу й зазначити усі необхідні відомості для цього з поданням відповідних доказів, з яких би суд мав змогу достовірно встановити доцільність реалізації вказаного процесуального повноваження.

Суд враховує і те, що відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Своєю чергою, у рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі «Дорапи проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року). Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом мас бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник обґрунтував необхідність застосування таких заходів тим, що продовження процедури конкурсу відбувається з грубим порушенням чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що зазначені у заяві про забезпечення позову обставини щодо очевидної протиправності спірного рішення можуть бути встановлені виключно в ході судового розгляду адміністративної справи по суті.

Суд наголошує, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Натомість, вжиття заходів та забезпечення позову, в даному випадку, може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність спірного рішення, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, що дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також те, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконанням рішення суду.

У позовній заяві та заяві про забезпечення позову позивачем взагалі не зазначено та не обґрунтовано, які саме права, свободи та інтереси позивача порушені спірним розпорядженням.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду стане не можливим.

До того ж, суд звертає увагу, що питання, пов`язані із проведенням конкурсу постійно діючою конкурсною комісією з проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на підставі спірного розпорядження, не входять до предмету доказування у даній справі, що, своєю чергою, унеможливлює застосування судом заходів забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу вчиняти дії щодо продовження процедури проведення конкурсу, з огляду на проведення конкурсу комісією, а не відповідачем.

За таких обставин, враховуючи приписи наведених положень актів національного законодавства, міжнародного права, суд дійшов висновку, шо, у даному випадку, підстави для забезпечення даного позову шляхом зупинення дії спірного розпорядження та заборони продовження конкурсу відсутні, у зв`язку з чим заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 360/438/20 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження від 26.12.2019 № 1071, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяО.В. Захарова