Справа № 200/13916/19-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р. Справа№200/13916/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5, ) про визнання неправомірними дій щодо невиплати страхових виплат за період з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року; зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати за період з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона перебуває на обліку в Дружківському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як внутрішньо переміщена особа та як дитина загиблого шахтаря. Отримує допомогу по втраті годувальника. З 01 червня 2017 по червень 2018 року страхові виплати не виплачені. Позивач неодноразово зверталась до відповідача та на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат з липня 2018 року поновлено, але заборгованість, яка виникла з вини відповідача не виплачена. Відповідачем повідомлено про те, що соціальні виплати за минулий період з 01 червня 2017 по 30 червня 2018 будуть виплачені із дотриманням вимог чинного законодавства. Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати страхових регресних виплат у визначений період такими, що порушують його конституційні права, Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач до судового засідання не з`явився, про час місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В матеріалах справи наявний відзив представника відповідача на позовну заяву, вмотивований тим, що позивач перебувала на обліку у відділенні, як внутрішньо переміщена особа з м.Донецька по 31.05.2017 року. А також з 01.07.2018 продовжено раніше призначена щомісячна страхова виплата у зв`язку з тимчасовим місцем проживання. Згідно листа управління соціального захисту населення Дружківської міської ради страхові виплати позивачу припинено з 01.06.2017 з причин скасування довідки внутрішньо переміщеної особи відповідно до листа Державної прикордонної служби України. Зазначає, що продовження всіх видів соціальної виплати з фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюється на підставі довідки внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік таких осіб. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ).

Відповідач не заперечує, що ОСОБА_1 перебуває у нього на обліку.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до посвідчення дитини загиблого шахтаря серії АБ №01849 позивач має право на пільги, встановлені законодавством для дітей загиблих шахтарів.

Відповідно до довідки від 12 липня 2018 року № ОСОБА_1 є особою яка має статус внутрішньо переміщеною особи.

18.07.2019 позивач звернувся із заявою до Дружківсього міського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо термінів повернення заборгованості по виплаті регресу в період з квітня 2017 по червень 2018 року.

Листом відповідача від 25.07.19 року №05-05/795 повідомлено про те, що позивач знаходиться на обліку та отримує страхові виплати, як внутрішньо переміщена особа з 01.10.2014 по 31.05.2017, з 01.07.2018 по теперішній час. Згідно листа управління соціального захисту населення Дружківської міської ради №01-12/6257-03 від 01.06.2017 страхові виплати припинено з 01.06.2017 з причини скасування довідки внутрішньо переміщеної особи відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 15.05.2017 №0.64-15614/0/15-17. За зверненням від 12.07.2018 із заявою про продовження/відновлення раніше призначеної страхової виплати в разі смерті потерпілого з наданням нової довідки ВПО з тимчасовою реєстрацією за адресою: АДРЕСА_3 та довідки про підтвердження про денну форму навчання від Гданського університету у м.Гданськ в Польщі від 03.07.2017 та 21.06.2018 з плановим терміном закінчення навчання 30.09.2019 року. На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО та отриманим 17.07.2018 протоколом міської комісії позивачу відновлено страхова виплата з місяця, в якому надійшла заява, а саме з 01.07.2018 з урахуванням відповідних проведених перерахунків щомісячних страхових виплат з 01.01.2018 та з 01.03.2018 року. Роз`яснено, що виплата внутрішньо переміщеним особам соціальних виплат, які не виплачені за минулий період (з 01.06.2017 по 30.06.2018) з 12.05.2018 здійснюється з додержанням вимог постанови №335.

Постановою фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Дружківці №0530/6561.1/6561.1/19 від 08 червня 2017 припинено виплату особі, яка має на неї право, ОСОБА_1 , щомісячної грошової суми, причина припинення: скасування довідки ВПО з 01 червня 2017 року.

Постановою Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №0521/6561/2177/11 від 15 березня 2019 року призначено перераховану суму щомісячної страхової виплати з 01 березня 2019 особі, яка має на це право у разі смерті потерпілого, ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданим відповідачем відомостей про нараховані та виплачені страхові внески відповідно до програмного забезпечення «Реєстр потерпілих» стосовно ОСОБА_1 , загальна сума страхових виплат, що обліковується за період з червня 2017 по червень 2018 становить 82 053,98 грн., щомісячні страхові виплати за період з червня 2017 по червень 2018 не нараховано та не виплачено тобто у відповідних графах сума нарахована 0,00 та сума виплачена 0,00.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014р. №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Статтею 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб визначено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У відповідності до вимог ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Водночас, статтею 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування такої підстави для припинення страхових виплат не передбачено.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві страхових виплат, передбачених діючим законодавством.

Положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до положень Конституції України, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (ч.2 ст.46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність або відсутність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, та потребує від людини здійснення додаткових дій, не передбачених Законами.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV Про боротьбу з тероризмом у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Стаття 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно зі статтею 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Відповідно до статті 29 ЦК України, місце проживання фізичної особи - це житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина 6 статті 29 ЦК України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.

Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, правової та соціальної природи страхових виплат, право громадянина на призначення йому страхових виплат не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначені страхові виплати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидії дискримінації в Україні дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користування правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як свідчить аналіз практики Європейського суду, у контексті Європейської конвенції, до майна належать, крім рухомих і нерухомих речей, також і право на пенсію (справа „Мюллер проти Австрії").

У рішенні від 8 липня 2004 року Ілашку та інші проти Молдови та Росії ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суд при розгляді цієї справи враховує практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Отже, як Законом України Про запобігання та протидії дискримінації в Україні, так і практикою ЄСПЛ встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

У статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому страхової суми незалежно від того, де проживає особа, якій призначені страхові виплати.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 і ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачу щомісячні страхові виплати, особі, яка має на це право, за період з червня 2017 по червень 2018 не нараховано, загальна сума страхових виплат, що обліковується за період з червня 2017 по червень 2018 становить 82 053,98 грн. згідно відомостей про нараховані та виплачені страхові внески відповідно до програмного забезпечення «Реєстр потерпілих».

Суд вважає, що дії відповідача щодо припинення щомісячних страхових виплат, особі, яка має на це право, ОСОБА_1 є протиправними з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить до висновку, що слід прийняти рішення про зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року з урахуванням виплачених сум.

Суд зауважує, що задоволення позовних вимог позивача є належним та достатнім способом захисту його порушених прав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. згідно квитанції №2 від 29.11.2019 року.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5, ) про визнання неправомірними дій щодо невиплати страхових виплат за період з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року; зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати за період з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року задовольнити.

Визнати протиправними дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5, ) щодо припинення щомісячних страхових виплат, особі, яка має на це право, ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року.

Зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5, ) відновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат, особі, яка має на це право, ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Свободи, 5, ) судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Аканов