Справа № 200/12947/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 р. Справа№200/12947/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 47 від 24.06.2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року 0 років 8 місяців 05 днів; 12.05.1987 року по 30.05.1989 року 2 роки 0 місяців 18 днів; 21.08.1989 року по 20.07.1992 року 2 роки 11 місяців 10 днів; 20.07.1992 року по 28.02.2001 року 08 років 7 місяців 18 дні; 12.11.2012 року по 20.12.2012 року 0 років 1 місяців 8 днів; 16.01.2013 року по 13.01.2017 року 3 роки 11 місяців 28 днів до пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення пенсії за списком № 1 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 1, згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.04.2019 року.

Позивач вважає рішення відповідача незаконним, таким, що підлягає скасуванню із зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Позивач вказує на те, що п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 за умови атестації робочих місць для чоловіків після досягнення 50 років і за наявності стажу роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Позивач зазначає, що відповідно ст. 48 КЗпП України та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

На думку позивача ним були надані відповідачу всі необхідні документи, що підтверджують пільговий стаж роботи і єдиною підставою для відмови відповідачем стало неможливість проведення перевірки достовірності цих документів.

Крім того позивач вказує на те, що він не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території м. Донецька, Донецької області.

Також позивач зазначає, що норми законодавства на які посилається відповідач у оскаржуваному рішенні (стаття 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядок № 22-1 від 25.11.2005 року) надають йому лише право перевіряти достовірність наданих документів, для призначення пенсії, однак не визначають таку обставину як неможливість проведення перевірки або її непроведення з будь яких причин підставою для відмови у призначенні пенсії.

Позивач зазначає, що його загальний трудовий стаж становить 25 років 01 місяці 05 днів. З яких 11 років 08 місяців та 01 днів стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджених КМУ, отже рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

20 листопада 2019 року відповідач через канцелярію суду надав відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою № 3682 від 22.04.2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.06.2019 року Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було прийнято рішення № 47 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки відповідно до наданих, документів на момент звернення 22.04.2019 року страховий стаж ОСОБА_1 складає 16 років 06 місяців 17 днів.

За таких обставин було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , так як на момент звернення 22.04.2019 року не має необхідного страхового та пільгового стажу роботи.

Відповідач зазначає, що наявність вказаного страхового та пільгового стажу обумовлено тим, що позивач не надав довідок, що уточнють пільговий стаж роботи, тому стаж роботи в СП «Шахта Ольховська» ДП «Орджонікідзевугілля» з 21.08.2001 року по 28.02.2001 року, з 12.11.2012 року по 20.12.2012 року, з 16.01.2013 року по теперішній час не зараховано до пільгового стажу по списку № 1.

Відповідач звертає увагу на те, що відомості про звільнення або періоди роботи по 13.01.2017 року відсутні, зі слів позивача, він фактично не працює з 01.02.2017 року.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості 12.2014 року по теперішній час.

Крім того відповідач звертає увагу на те, що період військової служби з 12.05.1987 року по 30.05.1989 року не зараховується до страхового стажу ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що у військовому квитку НОМЕР_1 від 22.04.1987 року запис, а саме дата направлення в військову частину зроблено різними чорнилами, запис в трудовій книжці не містить підстави внесення запису.

Відповідно до Порядку зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів проходження строкової військової служби, навчання та перебування на виборних посадах від 01.12.2006 року: період проходження строкової військової служби зараховується до пільгового стажу за умови, якщо на момент призову на військову службу особа: навчалася за фахом у професійно технічному навчальному закладі; працювала за професією (займала посаду), що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Також відповідач вказує на те, що період навчання в училищах зараховується до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, якщо за днем закінчення навчального закладу безпосередньо слідувала пільгова робота.

Період навчання зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, якщо період меж днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, та відсутні періоди будь якої іншої роботи. Тому період навчання з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року не зараховано до пільгового стажу по Списку № 1.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 08 серпня 2019 року.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу у письмовому провадженні.

Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 (а.с. 8-10).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 22.04.2019 року № 1429- (а.с. 11).

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 3682 про призначення пенсії за віком, відповідно до пп. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 62-зворотній бік - 63).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: заява; копія паспорту та ідентифікаційного коду; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1429- від 22.04.2019 року; копія трудової книжки НОМЕР_4 від 26.08.1989 року; копія військового квитка НОМЕР_1 від 22.04.1987 року; копія диплому НОМЕР_5 від 06.05.1987 року; копія диплому НОМЕР_6 від 20.05.1992 року; копія наказів про підсумки атестації робочих місць за умовами праці № 353 від 30.12.1992 року, № 285 від 30.12.1995 року, № 56 від 24.02.1998 року, № 656 від 24.12.2008 року, № 545 від 24.12.2013 року з переліком робочих місць, не засвідчені підприємством, на прийнятті яких позивач наполягав.

24 червня 2019 року Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 47 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (а.с. 60-61).

Відповідач у рішенні про відмову в призначенні пенсії посилається на те, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 12.02.2019 року № , головне управління ДП «Орджонікідзевугілля» (), до складу якого входить Структурний підрозділ «Шахта «Ольховська», перереєструвалось у м. Харкові. Гр. ОСОБА_1 не надав довідок що, уточнюють пільговий стаж роботи, тому стаж роботи в СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» не зараховано до пільгового стажу по Списку № 1.

Відповідно до п. 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, для підтвердження військової служби приймаються військові квитки, довідки військових комісаріатів, військових частин і установи системи Міноборони, тощо.

Відповідно до п. 2.19 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників». Затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року № 53 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів запис про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Виходячи з вищевказаного, період військової служби з 12.05.1987 року по 30.05.1989 року не зараховується до страхового стажу гр. ОСОБА_1 , так як в військовому квитку дата призову на військову службу дописана іншою пастою, запис в трудовій книжці не містить підстав внесення запису.

Страховий стаж ОСОБА_1 складає 16 років 06 місяців 14 днів.

За таких обставин відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , так як на момент звернення - 22.04.2019 року, він не має необхідного страхового та пільгового стажу роботи.

Право на пенсію за віком згідно чинного законодавства ОСОБА_1 набуде після досягнення 65 років.

Не погодившись з рішенням Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту Порядок № 637), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі по тексту Порядок № 383), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року № 58 (далі по тексту Інструкція № 58), тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 16 Розділу ХV Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року № 2148-VIII внесено зміни у Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме абзац другий пункту 16 викладено в такій редакції: «Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».

З огляду на вищевикладене суд зазначає про те, що до 03 жовтня 2017 року при призначені пенсії за віком на пільгових умовах, Пенсійні фонди України зобов`язані керуватись положеннями статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а після 03 жовтня 2017 року, положеннями статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пп. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок).

Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92 року.

Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, аналіз норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуваня» та Порядку № 383 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту статті 114 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документи, які можуть підтверджувати результати атестації робочого місця за умовами праці, є: наказ про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Верховний Суд у постановах від 23 січня 2018 року (справа № 732/2003/14), від 28 лютого 2018 року (справа № 604/328/17), від 14 травня 2019 року (справа № 756/8679/15-а), від 06 вересня 2018 року (справа № 599/1425/16-а), від 22 серпня 2019 року (справа № 607/2864/15-а) висловлювали правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 встановлено, що останній у періоди:

- з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року проходив навчання в Середньому професійно технічному училищі № 44 за спеціальністю електрослюсар підземний 3 розряду;

- з 12.05.1987 року по 06.06.1989 року проходив службу в лавах Радянської Армії; з 21.08.1989 року прийнятий на роботу до Виробничого об`єднання «Ордджонікідзевугілля» «Шахта «Ольховатська» на посаду електрослюсаря підземного;

- 20.07.1992 року переведений гірничим майстром;

- 21.10.1996 року переведений підземним електрослюсарем;

- 01.11.1996 року переведений гірничим майстром підземним; 28.02.2001 року звільнений, у зв`язку з скороченням штату;

- з 28.03.2001 року по 22.03.2002 року перебував на обліку в Єнакіївському міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю;

- 21.01.2004 року прийнятий на роботу до Донецького обласного управління з утилізації відходів як вторинної сировини Державної компанії «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України на посаду охоронця територіального виробничого відділу м. Єнакієве;

- 11.04.2005 року звільнений із займаної посади за скороченням штату;

- 22.06.2005 року по 24.07.2005 року перебував на обліку в Єнакіївському міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю;

- 12.11.2012 року прийнятий до Структурного підрозділу «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» на посаду учня гірника очисного забою підземним тимчасово для проходження виробничої практики;

- 20.12.2012 року звільнений за закінченням виробничої практики;

- 16.01.2013 року прийнятий до Структурного підрозділу «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» гірником підземним;

- 25.02.2013 року переведений гірничим майстром підземним;

- 04.01.2016 року переведений електрослюсарем підземним 4 розряду;

- 13.01.2017 року звільнений, у зв`язку з скороченням штату (а.с. 15-19).

Як видно з матеріалів справи позивачем при зверненні до відповідача позивачем надані накази про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, а саме наказ ВО «Орджонікідзевугілля» «Шахта «Ольховатська» № 353 від 30.12.1992 року, наказ ВО «Орджонікідзевугілля» «Шахта «Ольховатська» № 285 від 30.12.1995 року, наказ ВО «Орджонікідзевугілля» «Шахта «Ольховатська» № 56 від 24.02.1998 року, наказ СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» № 395 від 25.12.2003 року, , наказ СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» № 229 від 26.04.2005 року, наказ СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» № 656 від 24.12.2008 року, наказ СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» № 545 від 24.12.2013 року, відповідно до якого затверджено перелік професій по Шахті «Ольховатська» зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема професія «електрослюсар підземний» та «гірник підземний» (а.с. 20-41).

Суд зазначає, що позивач працював СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» у період з 21.08.1989 року по 20.07.1992 року, з 20.07.1992 року по 28.02.2001 року, з 12.11.2012 року по 20.12.2012 року, з 16.01.2013 року по 13.01.2017 року на посадах «електрослюсаря підземного» та «гірника підземного».

Суд звертає увагу, що Порядком № 383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У період роботи позивача були чинні Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, Постановою Ради міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, до яких віднесено професії «електрослюсар» та «гірник».

Враховуючи те, що відповідно до п. 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до відповідача були надані усі необхідні документи, а саме належним чином оформлена трудова книжка та накази про проведення атестації робочих місць.

Стосовно посилання відповідача у рішенні на те, що позивач не надав довідок, уточнюючих пільговий стаж роботу, суд вказує на те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, які підтверджують пільговий характер робіт,.

Щодо писання відповідача на те, що копії наказів про підсумки атестації робочих місць за умовами праці не засвідчені підприємством, суд зазначає, що відповідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, враховуючи те, що Державне підприємство «Орджонікідзевугілля» відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань здійснило перереєстрацію на території підконтрольній українській владі, відповідач, відповідно до вимог статті 44 Закону № 1058, мав змогу самостійно звернутися до підприємства для отримання довідок, уточнюючих пільговий характер робіт позивача, а також отримання інформації щодо проведення атестації робочих місць позивача, проте, відповідачем не надано суду доказів такого звернення.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

На підставі викладеного, суд приходить висновку про те, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи на СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» з 21.08.1989 року по 20.07.1992 року, з 20.07.1992 року по 28.02.2001 року, з 12.11.2012 року по 20.12.2012 року, з 16.01.2013 року по 30.11.2014 року.

Щодо зарахування періоду з 01.12.2014 року по 13.01.2017 року суд зазначає наступне.

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях (стаття 24 Закону №1058-IV).

Проте, за приписами положень статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а не працівника.

У трудовій книжці позивача міститься запис про період роботи з 25 березня 2013 року по 13 січня 2017 року відповідно якої встановлено, що позивач працював на СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля».

Крім того, на підтвердження свого пільгового стажу позивачем при зверненні до відповідача позивачем надані накази про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, а саме наказ ВО «Орджонікідзевугілля» «Шахта «Ольховатська» № 353 від 30.12.1992 року, наказ ВО «Орджонікідзевугілля» «Шахта «Ольховатська» № 285 від 30.12.1995 року, наказ ВО «Орджонікідзевугілля» «Шахта «Ольховатська» № 56 від 24.02.1998 року, наказ СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» № 395 від 25.12.2003 року, , наказ СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» № 229 від 26.04.2005 року, наказ СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» № 656 від 24.12.2008 року, наказ СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» № 545 від 24.12.2013 року, відповідно до якого затверджено перелік професій по Шахті «Ольховатська» зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема професія «електрослюсар підземний» та «гірник підземний».

Позивач у позовній заяві зазначав, що при зверненні до управління з заявою про призначення пенсії ним були надані вищезазначені документи, однак всупереч цьому відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Отже, державні органи повинні приймати документи, видані окупаційною владою, у тих випадках, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеженняправ громадян.

Також, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до стажу позивача період роботи з 25 березня 2013 року по 13 січня 2017 року на СП «Шахта «Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля».

Стосовно вимог позивача про зарахування до пільгового стажу періодів: з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року навчання в Середньому професійно технічному училищі № 44; з 12.05.1987 року по 30.05.1989 року проходження служби в Лавах Радянської Армії, суд зазначає наступне.

Як видно з копії трудової книжки серії НОМЕР_4 у період з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року навчався у Середньому професійно технічному училищі № 44 (а.с. 15).

Відповідно до диплома серії НОМЕР_5 встановлено, що з 01 вересня 1986 року ОСОБА_1 поступив в СПТУ № 44 та 06 травня 1987 року закінчив повний курс середнього професійно технічного училища за професією електрослюсар підземний (а.с. 12).

Судом встановлено, що позивач з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року навчався у Гірничому професійно технічному училищі № 102 м. Макіївки, тобто до прийняття та набрання чинності Законом України «Про професійно технічну освіту» від 10.02.1998 року, а тому у даному випадку посилання відповідача на положення зазначеного Закону як на підставу відмови для зарахування даного періоду до пільгового стажу позивача є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам законодавства, оскільки у відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно, Конституційний суд України, у своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, суд звертає увагу, що до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.

Так, відповідно до п.п. «з» п. 109 розд. VIII Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Приписами частини 3 п. 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (Підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "до" і "л", прирівнюються за вибору яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначених норм видно, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу особа, після завершення навчання, має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлються обмеження щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії, а тому посилання відповідача на те, що позивач після закінчення професійно технічного училища протягом трьох місяців мав працевлаштуватись на роботу за набутою у професійно технічному училищі професією є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що після закінчення навчання СПТУ № 44 позивач був призваний до лав Радянської Армії 12.05.1987 року, отже, з об`єктивних та незалежних від позивача причин, він не мав можливості з дня закінчення навчання працевлаштуватися за набутою професією.

Відповідно до трудової книжки позивача встановлено, що останній після проходження служби працевлаштування на ВО «Орджонікдзевугілля» СП «Шахта «Ольховатська» на посаду «слюсар підземний».

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період навчання в СПТУ № 44 з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 12.05.1987 року по 06.06.1989 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (чинного на момент проходження позивачем служби) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Також, відповідно п.п. «к» п. 109 постанова Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 (яка діяла в період служби позивача), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в встановленому порядку.

Як вже раніше зазначалось п. 109 Постанови № 590 надає право особі на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Отже період строкової військової служби повинен зараховуватись до стажу роботи за спеціальністю, незалежно від часу та періоду працевлаштування за спеціальністю.

Відповідно до п. 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки.

Згідно військового квитка НОМЕР_1 ОСОБА_1 призваний на строкову службу до лав Радянської Армії 12.05.1987 року, 30.05.1989 року звільнений зі служби (а.с. 13-14).

Крім того, з трудової книжки позивача встановлено, що з 12.05.1987 року по 06.06.1989 року він проходив служби в лавах Радянської Армії (а.с. 15).

Відповідач у рішенні про відмову в призначенні пенсії посилався на те, що період військової служби з 12.05.1987 року по 30.05.1989 року не може бути зарахований до страхового стажу, оскільки в військовому квитку дата призову на військову службу дописана іншою пастою, а запис в трудовій книжці не містить підстав внесення запису.

Проте, суд вважає безпідставним посилання відповідача на вказані обставини, оскільки відповідно до вимог законодавства позивач не несе відповідальність за заповнення військового квитка та трудової книжки.

Порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки, а також порушення відповідальною особою порядку заповнення військового квитка не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Таким чином, визначення відповідачем вказаних обставин, як підстав для незарахування періодів роботи до стажу особи, фактично призводить до безпідставної відмови особі у гарантованому їй Конституцією України праві на пенсійне забезпечення, що є неприпустимим у правовій державі.

Отже відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період проходження ним строкової служби.

Також суд зазначає, що період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії повинен бути зарахований до пільгового стажу, оскільки після закінчення служби позивач був працевлаштований до ВП «Орджонікідзевугілля» «Шахта «Ольховатська» на посаду «слюсаря підземного», яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірне рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком від 24 червня 2019 року, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 1, згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.04.2019 року, суд зазначає наступне.

У абзаці 2 частини 5 статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що правовідносини щодо призначення пенсії, зарахування періодів роботи до стажу, тощо, відносяться до виключної компетенції управління Пенсійного фонду України та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади та втручатися у їх делеговані повноваження.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, шляхом зобов`язання Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах № 3682 від 22.04.2019 року.

На підставі вищевикладеного суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись Конституцією України, Законами України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління

Пенсійного фонду України Донецької області № 47 від 24.06.2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року, з 12.05.1987 року по 30.05.1989 року, з 21.08.1989 року по 20.07.1992 року, з 20.07.1992 року по 28.02.2001 року, з 12.11.2012 року по 20.12.2012 року, з 16.01.2013 року по 13.01.2017 року до пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення пенсії за Списком № 1 згідно ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії № 3682 від 22.04.2019 року, з урахуванням правової позиції суду про те, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу періоди роботи з 01.09.1986 року по 06.05.1987 року, з 12.05.1987 року по 30.05.1989 року, з 21.08.1989 року по 20.07.1992 року, з 20.07.1992 року по 28.02.2001 року, з 12.11.2012 року по 20.12.2012 року, з 16.01.2013 року по 13.01.2017 року до пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення пенсії за списком №1 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення складено у повному обсязі 23 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч