Справа № 160/10844/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії, -
У листопаді 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просила:
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В., в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження №58909058, повернути стягувачу без прийняття до виконання постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №04/1501 від 15.01.2019 р. та №28/0702 від 07.02.2019 р., про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якими фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 69 156 грн. по кожній з постанов, що всього становить 138 312 грн., протягом трьох робочих днів з дня отримання рішення суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем здійснено виконавчі дії в межах примусового виконання постанов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №04/1501 від 15.01.2019 р. та №28/0702 від 07.02.2019 р. Проте у даному випадку приватним виконавцем виконуються не судові рішення, а постанови, видані іншим органом, а саме: Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради. Позивач зазначає, що відсутність законодавчо закріплених повноважень приватного виконавця виконувати рішення органів державної влади, усі дії та рішення такого приватного виконавця здійснених на виконання постанов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року було поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, після усунення позивачем недоліків своєї позовної заяви.
До суду 14.01.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що законодавець прямо розмежовує поняття державного органу та органу місцевого самоврядування для цілей Закону України «Про виконавче провадження», надаючи різний обсяг повноважень приватному виконавцю в залежності від того, чи є одна із сторін виконавчого провадження державою, державним органом чи органом місцевого самоврядування. Виходячи з вищевказаного, твердження позивача щодо належності Дніпровської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР, як органу, створеного Дніпровською міською радою, до органів державної влади, не відповідає дійсності у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».
Так, спірні виконавчі провадження було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим І.В. на підставі постанов Управління державного архітектурно-будівельного нагляду Дніпровської міської ради, складених за фактом правопорушення, передбаченого абз.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», які повністю відповідають вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, вимоги, що заявлені у позовній заяві є необґрунтованими та такими, що базуються на помилковому тлумаченні норм права. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
До суду 21.01.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у зв`язку з децентралізацією повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю певні функції державної архітектурно-будівельної інспекції України передано утвореним управлінням державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. Отже, в межах здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради є органом, що здійснює повноваження від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на окрему адміністративно-територіальну одиницю.
Крім того, відповідачем при прийнятті до виконання виконавчих документів не враховано приписи п.1.4 Положення яким визначено, що управління може набувати майнових і немайнових прав і обов`язків, виступати від свого імені позивачем та відповідачем у судах згідно з чинним законодавством України та стягувачем в органах державної виконавчої служби. Таким чином, відповідачем прийнято до виконання виконавчі документи від органу, яким положенням не визначено право бути стягувачем у приватних виконавців, натомість чітко визначено виключний обов`язок для примусового виконання рішень звертатись до органів державної виконавчої служби. Враховуючи викладене, позивач просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, та з урахуванням відповіді на відзив.
До суду 23.01.2020 року від відповідача надійшли заперечення, в яких зазначено, що позивачем у поданих документах жодним чином не обґрунтовано та не доведено належними доказами свою позицію. Твердження позивача щодо належності Дніпровської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР, як органу, створеного Дніпровською міською радою, до органів державної влади, не відповідає дійсності у розумінні Закону України «Про виконавче провадження». За умови належного оформлення заяви стягувача про відкриття провадження та виконання ним інших вимог Закону України «Про виконавче провадження» при поданні на виконання виконавчого документу, у приватного виконавця відсутні передбачені законом підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. Таким чином, вимоги, що заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні суду слід відмовити.
До теперішнього часу третя особа будь-яких пояснень щодо даної позовної заяви на адресу суду не надіслала.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву та у запереченнях, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради 07.02.2019 р. та 15.01.2019 р. було винесено постанови №28/0702 та №04/1501 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якими фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 69 156 грн. по кожній з постанов.
Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради звернулося із заявами від 25.03.2019 р. вих. № 10/1-168 та від 02.04.2019 р. вих.№10/1-194 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І. В., в яких просило прийняти до виконання постанови №28/0702 від 07.02.2019 р. та №04/1501 від 15.01.2019 р.
Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим І. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2019 р. за постановою №04/1501 від 15.01.2019 р., постанову про стягнення з боржника основної грошової винагороди від 12.04.2019 р. Також постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2019 р. за постановою №28/0702 від 07.02.2019 р., постанову про стягнення з боржника основної грошової винагороди від 15.04.2019 р., та постанову про арешт коштів боржника від 15.04.2019 р.
15.04.2019 р. приватним виконавцем Шевцовим І.В. було об`єднано виконавчі провадження №58875796, №58908919 за постановами №04/1501 від 15.01.2019 р. та №28/0702 від 07.02.2019 р. у зведене виконавче провадження №58909058.
Так, до суду від відповідача також надійшло клопотання про залишення даної позовної заяви без розгляду, яке мотивоване тим, що позивачу було відомо про існування щодо неї відкритих виконавчих проваджень № 58908919 та № 58875796, які були об`єднані у зведене виконавче провадження № 58909058, оскільки 04.04.2019 року ОСОБА_1 було подано позов до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 200/5338/19 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, 02.05.2019 року позивачем до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було подано скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В., в якій остання просила суд: визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. незаконними; визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. про відкриття виконавчого провадження від 12 квітня 2019 р. у ВП № 58875796; відкриття виконавчого провадження від 15 квітня 2019 р. у ВП № 58908919; арешт майна боржника від 15 квітня 2019 р. у ВП № 58875796; стягнення з боржника основної винагороди від 12 квітня 2019 р. у ВП № 58875796; стягнення з боржника основної винагороди від 15 квітня 2019 р. у ВП № 58908919.
В своїх запереченнях на дане клопотання позивач зазначила, що посилання відповідача на подання нею позову до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, як підтвердження обізнаності про наявність виконавчих проваджень № 58908919 та №58875796 є недоречними, оскільки предметом позову з яким вона звернулась було скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2019 року № 04/1501, яка винесена начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Ратич Н.М. про притягнення її до адміністративної відповідальності за абз.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 69 156 грн. Оскарження в судовому порядку вказаної постанови жодним чином не свідчить про обізнаність позивача про відкриті виконавчі провадження. Так, вона лише на початку травня 2019 року усвідомивши неправомірне звернення до виконання постанов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, які оскаржувались, звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із скаргою на дії приватного виконавця. Позивач впродовж тривалого часу була відсутня у місті Дніпро, оскільки вимушена була доглядати близьку родичку яка проживає у м.Чернівці. До від`їзду, нею, через представника, 7-8 травня 2019 року відповідачу було надано копії ухвал Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.05.2019 р. по справі №200/5338/19 та від 08.05.2019 р. по справі № 200/3557/19, якими забезпечено позов, та зупинено стягнення за виконавчими провадженнями № 58875796 та №58908919. Лише після повернення позивачу стало відомо, що виконавчі провадження не закриті незважаючи на ухвали про заборону дій по виконанню, та рішення судів про скасування самих виконавчих документів (рішення Бабушкінского районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/3557/19 від 21.08.2019 р. та по справі № 200/5338/19 від 09.07.2019 р., якими скасовані постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради), та змушена була вживати інших дієвих заходів по відновленню своїх порушених прав, зокрема шляхом звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до наступного.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до ст.13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ст.24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).
Згідно з статтями 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VІІІ.
Законом № 1403-VІІІ визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст.3 Закону № 1403-VІІІ).
Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону № 1403-УІІІ та пункт 4 частини 1 статті 2 Закону №1404-VIII встановлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.
Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абз.2 ч.1 ст.19 цього Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.
Частина 1 статті 27 Закону № 1403-VIII і частина 2 статті 24 Закону № 1404-VIII також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом № 1404-VІІІ. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону № 1404-VІІІ права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За приписами п.4 ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, крім рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи.
Так, місцеве самоврядування передбачає право і можливість місцевої влади, в межах закону, здійснювати регулювання і управління суттєвою частиною державних справ, які належать до їх компетенції, в інтересах місцевого населення.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Згідно з п.1.1. Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради VII скликання управління з питань здійснення повноважень, передбачених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», є підконтрольним Державній архітектурно-будівельній інспекції України.
Так, ФОП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі норм Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».
Відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються:
1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад;
структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;
центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Відтак, повноваження у сфері контролю та притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності делеговані місцевим органам задля ефективного виконання функції державного нагляду, які притаманні виключно органам державної влади.
Отже, в межах здійснення функцій державного архітектурно-будівельного контролю, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради є органом, що здійснює саме державну владну управлінську діяльність та відповідно є невід`ємною складовою структури державних органів.
Так, законодавець обмежив діяльність приватного виконавця щодо сторін виконавчого провадження, зазначивши що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, крім рішень:
за якими стягувачами є держава, державні органи (п.4 ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»);
рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету (п.2 ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»).
За приписами п.4 ч.2 ст.5 Закону № 1404-VІІІ приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» від 09.04.2015 р. № 320-VІІІ в Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності" статтю 6 доповнено частинами другою і третьою такого змісту:
2. До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність.
3. До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:
- структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;
- виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови КМУ № 671 від 19.08.2015 р. «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю» визначено, що орган: державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення переданих повноваження відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";
- до завершення здійснення заходів з утворення органів державного архітектурного будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських, селищних, міських радах або визначення структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також затвердження актів спільної комісії ті повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.
Згідно з п.1.1 Положення про управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 01.12.2016 року № 63/16 (далі - Положення) управління з питань здійснення повноважень передбачених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон), є підконтрольним Державній архітектурно-будівельній інспекції України.
Пунктом 2 вказаного Положення основним завданням Управління є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до п.1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. №294 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. №408) державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
З викладеного видно, що у зв`язку з децентралізацією повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю певні функції державної архітектурно-будівельної інспекції України передано утвореним управлінням державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Отже, в межах здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради є органом, що здійснює повноваження від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на окрему адміністративно-територіальну одиницю.
Крім того, відповідачем при прийнятті до виконання виконавчих документів не враховано приписи п.1.4 Положення яким визначено, що управління може набувати майнових і немайнових прав і обов`язків, виступати від свого імені позивачем та відповідачем у судах згідно з чинним законодавством України та стягувачем в органах державної виконавчої служби.
Відповідно до частини 3 ст.5 Закону № 1404-VІІІ приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання:
1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця;
2) в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, відповідачем прийнято до виконання виконавчі документи від органу, яким Положенням не визначено право бути стягувачем у приватних виконавців, натомість чітко визначено виключний обов`язок для примусового виконання рішень звертатись до органів державної виконавчої служби.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд вважає за можливе лише визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття провадження від 15.04.2019 р. ВП № 58908919 та від 12.04.2019 р. ВП №58875796, та постанову про арешт коштів боржника від 15.04.2019 р. ВП № 58875796, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим І.В., з викладених вище підстав. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Також відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В., в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження №58909058, повернути стягувачу без прийняття до виконання постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №04/1501 від 15.01.2019 р. та №28/0702 від 07.02.2019 р., про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якими фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 69 156 грн. по кожній з постанов, що всього становить 138 312 грн., протягом трьох робочих днів з дня отримання рішення суду. Суд вважає, що достатніми заходами для поновлення прав позивача визнання протиправними та скасування постанов про відкриття провадження від 15.04.2019 р. ВП № 58908919 та від 12.04.2019 р. ВП №58875796, та постанови про арешт коштів боржника від 15.04.2019 р. ВП № 58875796, винесені відповідачем.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 1 921 грн. /3 842 грн. : 2/.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262, 287 КАС України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття провадження від 15.04.2019 р. ВП № 58908919, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття провадження від 12.04.2019 р. ВП № 58875796, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем.
Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15.04.2019 р. ВП № 58875796, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем.
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма