Справа № 420/7232/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7232/19
У Х В А Л А

28 січня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: Марочкін В.О. (представник за ордером)

відповідач: Панчошак О.Д.(представник за довіреністю)

третя особа не з`явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2019р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції в Одеській області від 11.10.2019 року № 2486 про звільнення оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції за останньою визначеною посадою оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції;

внести виправлення до трудової книжки старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у зв`язку з поновленням на службі в поліції за останньою визначеною посадою оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області;

стягнути з Головного управління національної поліції в Одеській області на користь старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10 000,00 грн;

стягнути з Головного управління національної поліції в Одеській області на користь старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 грошові кошти (виплати) відшкодування витрат на правову допомогу за умовами укладеної угоди про надання правничої допомоги від 06.11.2019 року з адвокатом Марочкіним В.О. у розмірі 2600 грн.

Ухвалою суду від 09.12.2019р. відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатись одноособово в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; призначено судове засідання по справі на 09.01.2020р. об 11 год. 30 хв.

03.01.2020р. (вх. № 383/20) від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про залишення без розгляду пункту 1 позовної заяви, а саме в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління національної поліції в Одеській області від 11.10.2019 року №2486 про звільнення оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що діюча на момент вчинення проступку, проведення службового розслідування та видання дисциплінарного наказу редакція ДС НПУ, а саме ч. 1 ст. 24 передбачає, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Оскільки позивач ознайомлений з оскаржуваним наказом 16.10.2019р., про що свідчить його підпис на останньому аркуші наказу, відповідач зазначив про пропуск строку звернення до суду та просить адміністративний позов в цій частині залишити без розгляду на підставі ч.3 ст.123 КАС України.

Ухвалою суду від 09.01.2020р., яку занесено до протоколу судового засідання, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , відкладено розгляд справи на 28.01.2020р.

20.01.2020р. до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду (вх.№2269/20), в обґрунтування якого зазначено, що після видання відповідачем 11.10.2019р. наказу про звільнення № 2486, останній був зобов`язаний на виконання ст. 22 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України видати додатковий наказ про виконання дисциплінарного стягнення (звільнення зі служби в поліції). Такий наказ був у подальшому виданий 29.10.2019 року за № 1439 о/с. Позивач зазначає, що з наказом № 1439 о/с від 29.10.2019р. позивач особисто не ознайомлювався. Відповідачем на адресу позивача направлено витяг з наказу № 1439 о/с від 29.10.2019р., в якому зазначено дату звільнення позивача- з 31.10.2019р. Прийняття через значний час наказу про виконання наказу про звільнення №1439 о/с від 29.10.2019. зумовило у позивача невизначеність в діях щодо строку звернення за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, що є поважною (об`єктивною) причиною пропуску строку на оскарження наказу №2486 від 11.10.2019р. Отже, на переконання позивача, саме 30.10.2019р. вважається останнім днем служби, що відповідає ч.ч.2-3 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з чим просить поновити строк звернення до адміністративного суду.

До судового засідання 28.01.2020р. з`явилися представники позивача та відповідача, третя особа до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Виходячи з принципу рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом як принципу здійснення правосуддя в адміністративних судах (п. 2 ч.3 ст. 2 КАС України), правила ст. 122 КАС України поширюються на звернення до адміністративного суду особи з позовом у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Суд враховує, що для правильного застосування норм КАС України при визначенні початку перебігу строку звернення до суду має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться в статті 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення своїх прав, свобод чи інтересів і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постановах від 29 жовтня 2014р. у справі № 6-52цс14, від 16 листопада 2016 року № 6-2469цс16.

Правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Суд зазначає, що у разі обґрунтування заявником поважності пропуску строку правовою визначеністю у відповідній справі суд може враховувати таку причину як поважну.

Суд звертає увагу, що 11.10.2019 року Головне управління Національної поліції в Одеській області видало наказ № 2486 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, зокрема відносно оперуповноваженого СКП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнивши його зі служби в поліції. Як вбачається з витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1439 о/с від 29.10.2019р. позивача звільнено зі служби в поліції з 31.10.2019р. Копію зазначеного витягу направлено позивачу рекомендованим листом від 31.10.2019р. (трек-номер листа 250 (штрихкодовий індикатор), згідно даних сайту Укрпошти вказаний лист отримано позивачем 04.11.2019р. Таким чином про дату звільнення позивач дізнався після отримання копії витягу з наказу № 1439 о/с від 29.10.2019р.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку, що визначається місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Ч. 6 ст. 120 КАС України передбачено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Суд зазначає, що належним доказом повідомлення позивача про дату звільнення, у даному випадку, вважається дата отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1439 о/с від 29.10.2019р.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до викладеного та враховуючи заяву позивача про поновлення строку звернення до суду суд вважає причину пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною та приходить до висновку про необхідність задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27 червня 2000р. §59), правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Також суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, засновану на принципах Європейської конвенції з прав людини, що узгоджується із приписами ст. 19 Конституції України, яка встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тобто забезпечувати відповідні гарантії проти свавільного порушення прав, свобод та інтересів юридичних та фізичних осіб.

Позитивні зобов`язання сформульовані Європейським судом під час застосування окремих статей Конвенції, зміст яких визначає усталена судова практика ЄСПЛ.

Основною характеристикою позитивних зобов`язань держави виступає те, що по суті вони вимагають від національних органів влади застосувати необхідні засоби для гарантування прав людини, а точніше - вжити прийнятних (розумних) та належних засобів для захисту цих прав. Судом було встановлено, що такі обов`язки можуть виникати на підставі безпосереднього застосування статей 2-6, 8, 10, 11, 13 Конвенції, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції. Сучасна тенденція спрямована на визнання Судом позитивних обов`язків держави під час захисту майже усього переліку конвенційних прав і свобод.

Однією з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судовий захист. Це право випливає з ч. 3 ст. 8. ч. 1 ст. 55 Конституції України. Таке право забезпечує можливість особи відстоювати свої права у будь-якій життєвій ситуації, зокрема, пов`язаній з незаконними діями (бездіяльністю) органів державної влади.

Вирішуючи заяву позивача, суд звертає увагу також на той факт, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд з прав людини у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У статті 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи встановлені обставини, з метою забезпечення реалізації права позивача на судовий захист, суд дійшов висновку, що доводи позивача про причини пропуску строку звернення до суду заслуговують на увагу та підтверджуються документально, в зв`язку з чим суд вважає, що слід визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Оскільки суд приходить до висновку про поновлення строку звернення до суду, у задоволенні заяви про залишення без розгляду адміністративного позову в частині позовних вимог (п.1) слід відмовити.

Керуючись ст.ст.9, 44, 47, 120, 121, 122, 123, 242, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, задовольнити.

У задоволенні клопотання відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині позовних вимог без розгляду, відмовити.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.01.2020р.

Суддя Г.П.Самойлюк