Справа № 460/2019/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2019/19 пров. № 857/12174/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року, головуючий суддя - Комшелюк Т.О., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Рівненської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.08.2019 року № UA204000/2019/000699/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення від 14.08.2019 року №UA204000/2019/00714.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що декларантом було подано до Рівненської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA204010/2019/228133 від 13.08.2019 року про декларування за резервним методом товару "MERCEDES-BENZ", модель "В 180", ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 вартістю 6 232,49 дол. США (156 800 грн.) (з врахуванням Звіту про оцінку майна від 09.08.2019 року) разом з документами на підтвердження достовірності даних, зазначених в митній декларації. Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом були надано товаросупровідні документи, що підтверджують вартість товару. В процесі здійснення процедури митного контролю, посадовою особою Рівненської митниці ДФС було направлено декларанту електронне повідомлення, згідно зі змістом якого, з врахуванням положень статті 31 Митного кодексу України, наказу МФУ від 31.07.2015 року №684 "Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю", наказу ДФСУ від 11.09.2015 року №689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів - згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 вартість імпортованого КТЗ становить 10 900 Євро, що перевищує заявлену митну вартість КТЗ. Ця обставина стала підставою для витребування додаткових документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, зокрема витребувано: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які вістять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; транспортні документи а також документи, що містять відомості про вартість перевезення. Декларант повідомив, що ним надано всі документи, які є на момент митного оформлення. Митниця не погодилась із задекларованою митною вартістю товарів та товарів та 14.08.2019 року прийняла рішення про коригування митної вартості № UA204000/2019/000699/2 і картку відмови у митному оформленні товарів № 204000/2019/00714.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 14 серпня 2019 №UA204000/2019/000699/2; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці ДФС від 14 серпня 2019 року №204000/2019/00714.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Рівненська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що подані декларантом документи не містили всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар (платіжний документ), а також всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відтак відповідачем правомірно прийнято оскаржені рішення та картку відмови в прийнятті митної декларації.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.07.2019 року ОСОБА_1 придбала у компанії VdAutoAs (Норвегія) транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ", модель "В 180", ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць (включаючи місце водія) - 5, призначений для використання по дорогам загального користування, тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна - 1461 см3, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, вартістю 3 200 дол. США, що підтверджується інвойсом від 15.07.2019 року №10021 та квитанцією банку від 15.07.2019 року №0408004.

З метою переміщення через митний кордон транспортного засобу, 13.08.2019 року позивачем було подано до Рівненської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA204010/2019/228133 від 13.08.2019 року про декларування за резервним методом товару "MERCEDES-BENZ", модель "В 180", ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 вартістю 6 232,49 дол. США (156 800 грн.) (з врахуванням Звіту про оцінку майна від 09.08.2019 року) разом з документами на підтвердження достовірності даних, зазначених в митній декларації: рахунок-фактуру від 31.07.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 -1 від 12.11.2015 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів №UA204010/2019/227885 від 12.08.2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів №UA205010/2019/121819 від 05.08.2019 року, Звіт про оцінку майна від 09.08.2019 року, митну декларація країни відправлення №020990 від 03.08.2019 року.

Проте, 14.08.2019 року Рівненською митницею ДФС було оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000/2019/00714 від 14.08.2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000699/2 від 14.08.2019 року.

Своє рішення про відмову в прийнятті митної декларації митний орган обґрунтував тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000699/2 від 14.08.2019 року.

Згідно Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2019/000699/2 від 14.08.2019 року, митну вартість товару відповідачем визначено в сумі 12 201,46 дол. США (306 968,76 грн.).

Згідно даного рішення:

І.Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною рахунку щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з:

1. Декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митна вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VIIГАТТ/СОТ від 1994 р.;

2. Транспортний засіб придбано фізичною особою (Полуніна Яна) у юридичної особи (VD Autj AS) на підставі рахунку від 31.07.2019 року №б/н, згідно якого вартість транспортного засобу на експорт становить 3200USD. Однак, декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб;

3. Відповідно до наданої копії митної декларації країни відправлення від 03.08.2019 року №020990 транспортний засіб поставляється на умовах EXW OSLO, разом з цим до митного оформлення декларантом не надано транспортні документи а також документи, що містять відомості про вартість перевезення;

4. Наданий до митного оформлення Звіт про оцінку майна від 09.08.2019 року №б/н (далі - Звіт), на підставі якого декларантом заявлено митну вартість, не відповідає вимогам не може бути прийнятим в якості підтвердження числового значення митної вартості, заявленого декларантом до митного оформлення, оскільки він підготовлений без дотримання положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/839 (далі - Методика), зокрема:

- в заявленому в якості джерела цінової інформації витягу з періодичного електронного довідника "SCHWACKE" зазначений показник одометра відмінний від показника одометра зазначеного в Звіті;

- в Звіті експертом зазначенні необхідні документи для проведення оцінки без зазначення їхньої дати та номерів, що унеможливлює кореспондування їх з поданими до митного оформлення;

- експертом не вірно застосовано середня ринкова вартість продажу автомобіля відповідно до періодичного довідника "SCHWACKE".

II. З врахуванням положень статті 31 Митного кодексу України, наказу МФУ від 31.07.2015 року №684 "Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю", наказу ДФСУ від 11.09.2015 року №689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів - згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 вартість імпортованого КТЗ становить 10900.00 євро, що перевищує заявлену митну вартість КТЗ.

ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як;

1. касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять

відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу;

2. висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями;

3. транспортні документи а також документи, що містять відомості про вартість перевезення.

IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для Обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партіїтоварів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.

Вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 року № 885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів"; Наказу ДФСУ від 11.09.2015 року №689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України"; Наказу Мінфіну від 31.07.2015 року №684 "Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів" та ст. 31 МКУ.

Митну вартість товару визначено, на підставі інформації, згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 - 10900,00 євро.

Числове значення митної вартості товару, із врахуванням його фактичної кількості, та з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення, у національній валюті України становить 306968,76грн або у валюті рахунка від 31.07.2019 року № б/н - 12201,46 USD.

Як наслідок, декларантом було подано нову митну декларацію № UA204010/2019/228533 від 15.08.2019 року, після прийняття якої, з врахуванням забезпечення сплати митних платежів, транспортний засіб було випущено на митну територію України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за резервним методом, встановленого декларантом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Як встановлено частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Витребовування додаткових документів у декларанта та надання митниці права вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, можливе лише за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Позивачем не заперечується право органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку зі спрацюванням системи ризиків АСАУР: митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів - згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 вартість імпортованого КТЗ становить 10 900,00 євро, що перевищує заявлену митну вартість КТЗ.

Цими обставинами відповідач обґрунтовував необхідність подання декларантом додаткових документів.

Позивач оплатив вартість товару в сумі 3 200 USD, що підтверджується квитанцією банку від 15.07.2019 року №0408004. Даними документами підтверджується факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі на рахунок продавця за придбаний транспортний засіб.

У рішенні про коригування митної вартості товарів вказано, що воно прийняте у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані документи не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Матеріалами справи підтверджується, що в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за резервним методом, встановленого декларантом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом методом.

Враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, про те, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі №460/2019/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 30.01.2020 року.