Справа № 160/7912/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2019 року Справа № 160/7912/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя - Букіна Л.Є.,
за участю: секретаря судового засідання Носаль П.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Яценко С.О.,
представника відповідача - Згода Я.О.,
представника відповідача - Рожковський В.А.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 15.08.2019 року надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 26.07.2019 року № 18/17/24-60/993.
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправність оскарженої постанови, якою на останнього за порушення вимог містобудівної діяльності накладено штрафні санкції у розмірі 180630,00. Позивач відмічає, що переважна більшість визначених порушень допущена в результаті технічних помилок та неузгоджених дій з замовником, а визначені відхилення від Державних нормативних документів та технічні помилки у самій документації не впливають на основні вимоги до об`єкта будівництва щодо забезпечення його міцності, стійкості, пожежної безпеки та санітарних умов, у зв`язку з чим вважає, що зазначені відповідачем порушення усунуті у строки, визначені приписом від 12.07.2019 року № 17. Крім того зазначає, що відповідачем помилково кваліфіковано норму (абзацу 2 ч.1 ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності»), що передбачає відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності саме проектних та/або експертних організацій, тоді як позивач за своєю організаційно-правовою формою діяльності є фізичною особою-підприємцем, а тому вважає, що на нього не розповсюджується дія зазначеного Закону. Також вказуючи на невірне визначення відповідачем суми штрафу за оскарженою постановою, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 року позовну заяву позивача залишено без руху і надано строк для усунення її недоліків.
Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в яких останній у задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що оскаржена постанова прийнята у відповідності до вимог законодавства України з огляду на допущені позивачем порушення вимог містобудівної діяльності. При цьому відповідач зазначає, що повідомлення про виконання вимог або виконання припису у встановлений строк щодо виявлених під час перевірки порушень, не звільняє суб`єкта господарювання від накладення штрафу. Крім того вказує, що позивач як фізична особа-підприємець підпадає під дію Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», а також зазначає, що днем виявлення правопорушення є день складання акта перевірки щодо відповідного суб`єкта містобудування, у зв`язку з чим вважає, що застосування до позивача 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з обрахунку 1 прожитковий мінімум станом на 01.07.2019 року 2007 гривень, відбувалось у спосіб, передбачений законодавством України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач та представники сторін підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у заявах по суті.
Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд виходить із таких міркувань.
За результатами перевірки складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 12.07.2019 року, в якому зазначено, що проектна документація на будівництво об`єкта розроблена фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 без урахування вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотримання вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, державних стандартів і правил, зокрема:
- у проектній документації присутні договори на підключення водопостачання та електропостачання, які не гарантують надання послуг після збільшення потужностей після проведення реконструкцій та при цьому, договір про надання послуг від 26.06.2013 року є дійсним до 26.06.2016 року;
- в кресленнях не враховано розміри зони для паркування автомобіля для особи з інвалідністю, та відсутні позначки, прийняті в міжнародній практиці;
- у затвердженому робочому проекті відсутній розділ «Проект організації будівництва»;
- відсутня необхідна кількість примірників проектної документації;
- пояснювальна записка оформлена без врахування вимог ДСТУ та крім того, креслення розроблені після передачі проектної документації замовнику;
- у затвердженому робочому проекті розділ «Оцінка впливу на довкілля, розроблений з порушенням, без врахування вимог чинного законодавства України;
- у наданому проекті інформація щодо субпроектувальника або інших організацій, що брали участь у розробці проекту, або частини проекту відсутня.
Цього ж дня працівниками відповідача складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно з яких відповідачем зафіксовано встановлене перевіркою порушення позивачем вимог абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про архітектурну діяльність»; ст. 26, 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; абзацу 1 п. 9, 10 Наказу від 16.05.2011 № 45 «Про затвердження Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів»; Додатку Е7 ДБНА.2.2 - 3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»; ДБН В.2.2-17:2006 «Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення»; ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівництва»; ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації»; Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ДБНА.2.2 - 3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»; ДБН А. 2.2-1-2003 «Склад і зміст матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище (ОВНС) при проектуванні і будівництві підприємств, будинків і споруд»; ДБН В. 1.1-7-2002 «Захист від пожежі. Пожежна безпека об`єктів будівництва»; ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»; Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 р. №560.
26.07.2019 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 18/17/24-60/993, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 180 630 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач оскаржив її до суду, правомірність прийняття якої і є предметом розгляду у вказаному спорі.
При вирішені спору суд виходить із того, що правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 1 Закону № 3038-VI, проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва.
Стаття 4 Закону №3038-VI встановлює, що об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури. До об`єктів будівництва не належать нафтові і газові свердловини та об`єкти їх влаштування.
Суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 3038-VI встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 31 цього ж Закону, проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.
Згідно із статті 41 Закону № 3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначений Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V.
Відповідно до частини 1 статті 1 цього Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок).
Пункт 5, 6 Порядку визначає, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.
Суд зазначає, що позивачем не оспорюється процедура проведення перевірки щодо нього, а оспорюються правові наслідки проведення перевірки у вигляді постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 18/17/24-60/993, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 180 630 грн.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування, які здійснюють проектування об`єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев`яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Стаття ж 1 цього Закону визначає, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Згідно із статтею 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.95 року № 244 затверджений Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».
Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що штрафи накладаються на суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
- головний інженер проекту (далі - ГІП) - інженер, який має кваліфікаційний сертифікат та виконує роботу з інженерно-будівельного проектування, очолює та/або координує розроблення окремих розділів проектної документації;
проектні роботи - роботи, пов`язані зі створенням проектної документації для об`єктів будівництва;
проектувальник - юридична особа, яка має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із законодавством одержали кваліфікаційний сертифікат, який підтверджує спроможність виконання робіт щодо об`єктів відповідного класу наслідків (відповідальності), або фізична особа, яка згідно з законодавством має такий кваліфікаційний сертифікат.
Суд зазначає, що у розумінні наведених норм, позивач є суб`єктом містобудування, а тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» про що також додатково вказують встановлені під час судового розгляду відомості з розділу «Раздел проекта», в якому зазначено прізвище, посада та підпис відповідальної особи, зокрема, позивача у справі, що у свою чергу спростовує доводи останнього у цій частині.
Щодо виявлених під час перевірки порушень, допущених позивачем, суд зазначає про таке.
Відповідно до ст. 29 Закону №3038-ІV та п. 4.3 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» (далі - ДБН А.2.2-3-2014) основними складовими вихідних даних є:
1) містобудівні умови та обмеження;
3) завдання на проектування.
Завдання на проектування об`єктів будівництва складається і затверджується замовником за погодженням із проектувальником.
Завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об`єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва / складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.
Частиною 1 ст. 30 Закону №3038-ІУ визначено, що технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та телекомунікації.
Згідно п.4.4 ДБН А.2.2-3-2014, технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва (ТУ) повинні передбачати виключно ті роботи і в тих обсягах, які необхідні для здійснення інженерного забезпечення об`єкта будівництва, що проектується.
В п. 9 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів затвердженого наказом Мінрегіонбуду від 16.05.2011 №45 «Про затвердження Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів», (далі- Порядок №45), зазначено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм.
Судом встановлено, що надана проектна документація на будівництво об`єкта розроблена проектувальником (генпроектувальником) ФОП ОСОБА_1 без урахування вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, державних стандартів і правил, а саме: у томі 1, розділу 2.7 передбачено підключення до зовнішніх мереж та встановлення прибору обліку води відповідно до технічних умов виданих експлуатуючими організаціями міста, проте в проектній документації відсутні будь-які посилання (копії) технічних умов на водопостачання, каналізацію та електропостачання.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що робочий проект виконано позивачем без технічних умов. Слід також зазначити, що договір про надання послуг з центрального постачання питної води і водовідведення №282 від 26.06.2013 є дійсним до 26.06.2016 року.
Посилання позивача на обставини того, що технічні умови №52/1 від 16.07.2017 видані вже після розроблення проекту судом до уваги не приймається, оскільки в силу приписів ст. 29 Закону №3038-ІУ, технічні умови повинні бути до початку розроблення проекту, та вже з їх урахуванням розробляється проект.
Крім того, пунктом 9 Порядку №45 визначено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, державних стандартів і правил, у тому числі вимог доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільннх груп населення (вимоги щодо створення доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільннх груп населення зазначаються в проектній документації окремим розділом).
Приписи пункту 4.3, ДБН В.2.2-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільннх груп населення» містять вимоги до проектування об`єктів доступних для маломобільннх груп населення (далі - МГН), а саме:
п. 5.13 ДБН В.2.2-17:2006 «Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення», на відкритих індивідуальних автостоянках біля закладів обслуговування слід виділяти не менше 10 % місць (але не менше одного місця) для транспортування інвалідів. Ці місця повинні позначатися знаками, прийнятими в міжнародній практиці.
Місця для особистого автотранспорту інвалідів бажано розміщувати поблизу входу, доступного для інвалідів, але не далі 50 м, а при житлових будинках - не далі 100 м. Ширина зони для паркування автомобіля інваліда повинна бути не менше 3,5 м.
Відповідно до наданого робочого проекту ТОМ 1 шифр 10/17 паркувальні місця для інвалідів відсутні, зокрема: в кресленнях не враховано розміри (ширину) зони для пакування автомобіля для особи з інвалідністю, та відсутні позначки, прийняті в міжнародній практиці.
Крім того, робочим проектом не передбачена система засобів орієнтації для людей з порушенням зору та інформаційної підтримки, що повинна бути забезпечена на всіх шляхах руху, доступних для маломобільних груп населення (МГН) на весь час експлуатації.
Таким чином, розділ 1.11 Доступність території об`єкта для маломобільних груп населення, який наявний робочому проекті (шифр № 10/17) не відповідає чинному законодавству.
Посилання позивача на усунення вказаних порушень на момент прийняття оскарженої постанови як на підставу для звільнення від відповідальності судом до уваги не приймається, оскільки суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, та при цьому, повідомлення про виконання вимог або виконання припису у встановлений строк, не звільняє суб`єкта містобудування від накладення штрафних санкцій з огляду на те, що на момент проведення перевірки виявленні факти зазначеного порушення зафіксовані в Акті перевірки.
Окрім того, відповідно до п. 15 Наказу № 45 (редакція від 22.09.2015), тривалість будівництва визначається при розробленні стадій ТЕО (ТЕР), ЕП, П або РП у розділі проекту з організації будівництва (ПОБ), враховуючи вид будівництва, складність будови, технічні та технологічні рішення, обсяг будівництва, трудові та технічні ресурси».
Згідно до п. 5.2.1 ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівництва» ПОБ має містити загальні рішення з організації будівництва об`єкта в цілому. У випадку здійснення будівництва за чергами, пусковими комплексами ПОБ кожної черги, пускового комплексу має враховувати умови будівництва об`єкта в цілому.
Склад та форми основних документів ПОБ наведено у додатках Д та Е.
З урахуванням матеріалів ПОБ формуються рішення з організації будівництва та з розподілу витрат щодо його фінансування і матеріально-технічного забезпечення. ПОБ має бути ув`язаний з іншими розділами проектної документації.
П. 5.2.3 ДБН А.3.1.-5:2016«Організація будівництва» у ПОБ загальна тривалість будівництва, а також тривалість і послідовність виконання окремих етапів робіт визначаються шляхом календарного планування відповідно з урахуванням переліку та обсягів робіт, їх технологічного та організаційного взаємозв`язку.
У календарних планах будівництва об`єкта потрібно виділяти роботи з підготовки до будівництва (або розробляти календарний план на підготовчий період окремо).
Судом встановлено, що відповідно до наданого та затвердженого робочого проекту розділ «Проект організації будівництва» ЩОБ), відсутній, що є порушенням вимог наведених норм.
Крім того, відповідно п. 13.3. Порядку № 45 (редакція від 22.09.2015) - матеріали стадій ТЕО (ТЕР), ЕП, П, РП та Р передаються замовнику генпроектувальником (проектувальником) на паперових носіях у чотирьох примірниках, субпроектувальником - генпроектувальнику в п`ятьох примірниках та на електронних носіях. Необхідність виготовлення додаткових примірників проектної документації та формат надання її на електронних носіях визначаються умовами договору.
Судом встановлено та не заперечується позивачем, що останнім на момент проведення перевірки передано замовнику недостатню кількість примірників проектної документації, що є порушенням вищенаведених норм.
Згідно з п. 10.4. ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації» усі аркуші зброшурованого документа, починаючи з титульного, повинні мати наскрізну нумерацію сторінок. При цьому титульний аркуш не нумерують. Номер сторінки на аркушах текстових і графічних документів вказують у правому верхньому кутку робочого поля аркуша. Крім того, в основному написі текстових та графічних документів, включених у том, альбом або випуск та тих, які мають самостійне позначення, вказують порядкову нумерацію аркушів у межах документа з одним позначенням.
Судом встановлено, що надана пояснювальна записка (РП 10/17, ТОМ 1) оформлена без врахування вимог ДСТУ Б А. 2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації», у тому числі щодо наскрізної нумерації аркушів.
Крім того, у кресленнях, ТОМ 3 шифр 10/17, ТОМ 2 шифр 10/17, у штампах, зазначені дати 05.2017, 07.2017, що свідчить про те, що креслення розроблені після передачі проектної документації замовнику (акт приймання - передачі проектної продукції від 28.04.2017) та затвердження проектної документації замовником (наказ №8 від 20.03.2017)
У складі проекту не зазначені томи, розроблені іншими організаціями (ТОВ «РОНДО ГРУП»).
Посилання позивача, що вказана помилка за свою природою є технічною та не повинна охоплюватися поняттям проектної документації, судом до уваги не приймається, оскільки вказані вимоги передбачені державними стандартами України в сфері містобудівної діяльності.
Також суд зазначає, що відповідно п.13. «Переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 р. № 808 (редакція від 14.01.2016) « нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт: парків транспортних засобів (автотранспортних підприємств з комплексом споруд для технічного обслуговування та ремонту); станцій технічного обслуговування, до складу яких входять фарбувальні камери, мийки, а також тих, на яких проводяться ремонт та випробування дизельних автомобільних двигунів і ремонт кузовів із застосуванням методів хімічного оброблення поверхні», вищезазначений об`єкт відноситься до об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.
Пунктом 1..2. ДБН А.2.2-1 -2003 «Склад і зміст матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище (ОВНС) при проектуванні і будівництві підприємств, будинків і споруд», матеріали ОВНС надаються у складі проектної документації уповноваженим державним органам для експертної оцінки і повинні всебічно характеризувати результати оцінки впливів на природне, соціальне, включаючи життєдіяльність населення, і техногенне середовище (далі - навколишнє середовище) та обґрунтовувати допустимість планованої діяльності.
П 1.7. ДБН А.2.2-1-2003 «Склад і зміст матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище (ОВНС) при проектуванні і будівництві підприємств, будинків і споруд» 1.7 Для видів діяльності й об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, наведених у додатку Е, розроблення матеріалів ОВНС виконується в обсязі відповідно до розділу 2 даних норм. Для інших видів діяльності та об`єктів, не наведених у додатку Е, матеріали ОВНС розробляються у скороченому обсязі.
Судом встановлено та не є спірним, що замовником визначено код об`єкта як 1230.3 «Станції технічного обслуговування автомобілів», тобто об`єкт, відноситься до об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, проте затверджений робочий проект не містить розділу ОВНС оцінки впливу на довкілля, що є порушенням вимог наведених вимог.
Окрім того, судом встановлено та фактично не заперечується позивачем, що у робочому проекті (пояснювальній записці) та кресленнях не передбачено встановлення системи пожежної сигналізації призначеної для раннього виявлення пожежі та подавання сигналу тривоги для вжиття необхідних заходів, як передбачено п.7.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи пожежної сигналізації».
Наведені обставини у своїй сукупності дають суду підстави для висновку, що проектна документація на будівництво об`єкта розроблена фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 без урахування вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотримання вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів з охорони праці, державних стандартів і правил.
При цьому, як вже зазначалося вище, посилання позивача на усунення деяких порушень на момент прийняття оскарженої постанови як на підставу для звільнення від відповідальності судом до уваги не приймається, оскільки суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, та при цьому, повідомлення про виконання вимог або виконання припису у встановлений строк, не звільняє суб`єкта містобудування від накладення штрафних санкцій.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи позивача щодо визначення відповідачем невірної суми штрафу за оскарженою постановою, оскільки Порядком накладення штрафів чітко визначено, що днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб`єкта містобудування, а тому застосовуючи до позивача штрафну санкцію у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з обрахунку 1 прожитковий мінімум станом на 01.07.2019 року 2007 гривень, що складає 180630,00, відповідач діяв у спосіб, передбачений законодавством України.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені відповідачем доводи та долучені докази у своїй сукупності дають підстав вважати що оскаржена постанова прийнята у спосіб передбачений, законодавством України, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 22 листопада 2019 року.

Суддя Л.Є. Букіна