Справа № 240/3858/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3858/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції -

Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

23 січня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

позивача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії та додаткової пенсії на підставі постанови Олевського районного суду від 06 червня 2011 року у справі 2-а-1251/11.

Також просив зобов`язати Ємільчинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії та додаткової пенсії, нарахованої на підставі постанови Олевського районного суду від 06 червня 2011 у справі 2-а-1251/11 за період з 01 листопада 2010 року по 27 вересень 2018 та з 01 січня 2011 року по 27 грудня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі рішення суду, оскільки тривале ненарахування пенсії за минулі періоди сталося через вину відповідача.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії та додаткової пенсії на підставі постанови Олевського районного суду від 06 червня 2011 року у справі 2-а-1251/11 .

Зобов`язано Ємільчинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії та додаткової пенсії, нарахованої на виконання постанови Олевського районного суду від 06 червня 2011 року у справі 2-а-1251/11 за період з 01 листопада 2010 року по 27 вересня 2018 року та з 01 січня 2011 року по 27 грудня 2018 року.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 та перебуває на обліку в Ємільчинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Постановою Олевського районного суду у справі № 2-а-1251/11 від 06 червня 2011 року, яка набрала законної сили 21 березня 2012 року, було визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії не у відповідності із ст. 50, ч.4 ст. 54. ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними та зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (2-ї групи інвалідності), основну державну пенсію згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановивши її у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову державну пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, враховуючи положення ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановленої ч.1 ст. 28 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність починаючи з 01 листопада 2010 року враховуючи попередні виплати до зупинення дії Закону чи внесення змін до нього та до часу його перебування на групі по інвалідності зазначеного в довідці МСЕК щомісячно.

Відповідачем було проведено перерахунок доплати до основної державної пенсії та додаткової державної пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, частина якої була виплачена 27 вересня 2018 року в сумі 39360,50 гривень а решта - 27 грудня 2018 року в сумі 3597,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 165986 від 24 вересня 2018 року та №165985 від 21 грудня 2018 року (а.с.15-16).

10 січня 2019 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача, в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати суми перерахунку доплати до пенсії та додаткової пенсії з 01 листопада 2010 року згідно судового рішення по день фактичної виплати 27 вересня 2018 року та 27 грудня 2018 року(а.с.17).

Листом за № 596/3.1 від 05 лютого 2019 позивачу було повідомлено, що ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", якою визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень. (а.с.21)

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки тривале ненарахування пенсії за минулі періоди сталося з вини відповідача, а фактичні виплати заборгованості проведені лише 27 вересня 2018 року в сумі 39360,50 грн та 27 грудня 2018 року в сумі 3597,66 грн, то позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а тому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" установлено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 (далі - Порядок) закріплено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до п. 2 Порядку, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

За змістом п. 3 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У п. 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Наведені норми свідчать, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, №336/4675/17.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки пенсія позивачу виплачена несвоєчасно, пенсійний орган повинен був при її виплаті нарахувати компенсацію втрати частини доходів за відповідний період, проте таких дій не вчинив, та безпідставно відмовив в задоволенні заяви позивача щодо здійснення цих виплат.

Відтак, враховуючи, що тривале ненарахування пенсії за минулі періоди сталося з вини відповідача, а фактичні виплати заборгованості проведені лише 27.09.2018 в сумі 39360,50 грн. та 27.12.2018 в сумі 3597,66 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Олевського районного суду відповідачем було проведено відповідний перерахунок доплати до основної державної пенсії та додаткової державної пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, частина якої була виплачена 27.09.2018 в сумі 39360,50 грн., а решта - 27.12.2018 в сумі 3597,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 165986 від 24.09.2018 року та №165985 від 21.12.2018.

При цьому, як стверджує відповідач, виплата здійснена на виконання постанови суду у справі №2-а-2023/2010.

Як вбачається з резолютивної частини наявної у матеріалах справи копії постанови Олевського районного суду у справі №2-а-2023/2010 сума стягнення з Управління Пенсійного фонду в Олевському районі на користь позивача становить 26154,10 грн. недоплаченої пенсії та 2344,10 грн. додаткової пенсі.

Проте відповідачем надано лист Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області від 01.01.2019 №112/02.15, яким повідомлено, що при наданні відповіді на запит державної виконавчої служби щодо суми заборгованості наявної за рішенням суду №2-а-2023/10 по особовому рахунку ОСОБА_1 було помилково зазначено кошти в сумі 3597,66 грн. та 39360,50 грн., які фактично нараховані на виконання постанови Олевського районного суду Житомирської області №1251/11 від 06.06.2011.

Нарахування саме вказаних сум на виконання постанови Олевського районного суду у справі №№1251/11 підтверджується також копіями розпоряджень про проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 (а.с.61-63)

Зазначені обставини свідчать про те, що у платіжних дорученнях № 165986 від 24.09.2018 та №165985 від 21.12.2018 фактично наявна описка у номері постанови Олевського районного суду , на виконання якої проведено відповідні виплати.

Зважаючи на наявність у платіжних дорученнях описки у номері постанови Олевського районного суду, на виконання якої позивачу перераховано кошти, та недоведення відповідачем факту своєчасного погашення заборгованості за постановою у справі №1251/11 від 06.06.2011, суд дійшов висновку, що Ємільчинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області порушило строки виплати частини перерахованої пенсії за вказаним рішенням суду.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 січня 2020 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.