Справа № 320/5562/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5562/18 Головуючий у І інстанції - Лисенко В.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Марго" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство "Марго" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.10.2018 року № UA125270/2018/00146 та зобов`язати його завершити митне оформлення митної декларації від 10.09.2018 року № UA125270/2018/864941.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначив, що картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125270/2018/00146, прийнята відповідачем за результатами здійснення митних формальностей, не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вказав, що висновок органу доходів і зборів про розбіжність між відомостями країни виробництва, зазначених у митній декларації (Німеччина) та у Посвідченні про державну реєстрацію Міністерства екології та природних ресурсів України від 03.02.2010 серії А № 01968 (ДДЕ ФАРМ АГ, Ліхтенштейн), не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення, оскільки поняття "виробник товару" та "країна виробництва товару" не мають законодавчо закріпленого визначення, а їх використання при митному декларуванні є правом декларанта, а не обов`язком.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.10.2018 року № UA125270/2018/00146.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Київська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Київська митниця ДФС посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Київська митниця ДФС вказує на те, що Держмитслужба в листі від 13.12.2010 року № 11/2-10.10/15938-ЕП роз`яснила, що під поняттям «виробник товару» слід розуміти особу, яка заявляє про себе як про виробника товару, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом із товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торгову марку або інший елемент, який ідентифікує таку особу, незалежно від того виготовляє ця особа товар безпосередньо чи такий товар виготовляється на її замовлення. Країною виробником є Німеччина, що вказана в Інвойсі, як країна походження товару в Сертифікаті та інформацією розміщеною на товарі, але ніяк не «ДДЕ ФАРМ АГ», Ліхтенштейн. В п. 1.1 Контракту, вказано, що «продавець є виробником товару...» Продавцем згідно п. 13 Контракту являється та ж «ДДЕ ФАРМ АГ», Ліхтенштейн. Таким чином, в частині поданих документів міститься неоднозначна інформація, на яку і була звернута увага під час митного оформлення. Тобто, аналізуючи вищезазначене виробником в Посвідченні має значитися Німеччина, але не ДДЕ ФАРМ АГ, Ліхтенштейн.

Позивачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.10.2017 року між Приватним підприємством «МАРГО» (Україна) - покупець та фірмою DDE FARM AG (Ліхтенштейн) - продавець, укладено договір № G-1, згідно якого продавець - виробник товару продав, а покупець купив пестициди, регулятори росту в асортименті, зазначеному у Доповненнях до цього договору (а.с. 11-14).

Фірмою DDE FARM AG було надано позивачу інвойс від 23.03.2018 року № 13, у відповідності до якого, відправник товару - Schirm GmbH для "DDE FARM AG" Grossfeld 8, FL-9492 Eschen, Liechtenstein; покупець - ПП "Марго", Україна, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шевченка, 158; країна походження товару - Федеративна Республіка Німеччина; одержувач вантажу - ПП "Марго", Україна, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шевченка, 158; умови поставки - СРТ - Біла Церква по ІНКОТЕРМС - 2010 (а.с. 15).

Товаром, що поставляється є Стемат 500, кількість 16800 л, загальна вартість 235200,00 дол. США.

На виконання умов зовнішньоекономічного договору від 27.10.2017 року № G-1 та інвойсу від 23.03.2018 року № 13, на митну територію України переміщено товар - засіб захисту рослин гербіцид Стемат 500 та розміщено на митному складі ТОВ "ХОРД".

10 вересня 2018 року уповноваженою особою позивача - ТОВ "ХОРД", заявлено товар Стемат 500 у митний режим імпорт за митною декларацією № UA125270/2018/864941 (а.с. 16-17).

На наступний день, заступником начальника ВМО № 3 митного поста "Південний термінал" Гнєсним В.В. було проведено огляд товару та складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.09.2018 року (а.с. 55).

У пункті 8.3.4. "Інформація щодо виконаних завдань та виявлених невідповідностей" вказаного акта, зазначено: "Проведений митний огляд товару з метою перевірки відповідності відомостей, зазначених на упаковці, маркуванні товару, відомостям, зазначеним у митній декларації та інших документах, поданих до митного оформлення. У пластикових каністрах знаходиться речовина білого кольору - за маркуванням - концентрат суспензії гербіцид "Стемат 500" з діючою речовиною етофумезат 500 г/л. Товар упакований у пластикові каністри ємкістю 5л. по 4 шт. у картонній коробці на дерев`яному піддоні". Загальна кількість піддонів 6 шт., коробок 240 шт. Товар ідентифіковано за інформацією з маркувальної етикетки, яка наявна на кожній коробці та безпосередньо на кожній каністрі. Відповідно до маркування: виробник "DDE FARM AG", заявник ТОВ "Штефес". Інформація про країну виробництва ("вироблено в Німеччині") вказана безпосередньо на картонній коробці... Порушень не виявлено. Проведена фотофіксація товару. Здійснено відбір проб (зразків) партії для проведення дослідження у Департаменті податкових та митних експертиз ДФС за згенерованими ризиками АСА УР 908-1."

За результатами проведеної експертизи, Департаментом податкових та митних експертиз ДФС складено висновок від 26.09.2018 року № 128, в якому зазначено, що у складі наданої проби товару, заявленого у гр. 31 МД (ІМ 40 АА) від 10.09.2018 року № UA125270/2018/864941 як "Засоби захисту рослин...гербіцид...Стемат 500...діюча речовина: етофуміат...", хімічні сполуки, що підпадають під дію постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", не виявлені (а.с. 57-60).

Надалі, 01.10.2018 року митним органом було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125270/2018/00146 (а.с. 18).

В оскаржуваній картці відмові зазначено, що уповноваженій особі позивача відмовлено у прийнятті митної декларації або документа, що її замінює, з тих підстав, що продукція не відповідає встановленим вимогам, що висуваються до пестицидів і агрохімікатів щодо маркування, розміщення інформації про товар на його упаковці тощо (а.с. 18-19).

На переконання Позивача, таке рішення Відповідача порушує його право на випуск товару у вільний обіг та провадження господарської діяльності, враховуючи відсутність ознак протиправності у діях ПП "Марго" та його уповноваженого представника, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив про неправомірність прийняття оскаржуваної картки відмови, адже твердження Відповідача щодо ідентичності значення понять "країна походження товару" та "виробник товару", є хибним та таким, що не має правового підґрунтя, а його дії щодо порівняння відомостей митної декларації та посвідчення про держану реєстрацію у ході митного оформлення, не базується на нормах законодавства. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у частині визнання протиправним та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.10.2018 року № UA125270/2018/00146, підлягають задоволенню. А позовні вимоги щодо зобов`язання Відповідача вчинити необхідні дії з метою відновлення прав позивача, а саме - завершити митне оформлення митної декларації від 10.09.2018 року № UA125270/2018/864941, не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частин 1 та 2 статті 1 Митного кодексу України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Відповідно до частини 6 вказаної статті, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами частини 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

При цьому, органам доходів і зборів забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті.

У свою чергу, законом, який регулює правові відносини, пов`язані з державною реєстрацією, виробництвом, закупівлею, транспортуванням, зберіганням, торгівлею та безпечним для здоров`я людини і навколишнього природного середовища застосуванням пестицидів і агрохімікатів, а також, визначає права і обов`язки підприємств, установ, організацій та громадян, повноваження органів виконавчої влади і посадових осіб у цій сфері, є Закон України "Про пестициди та агрохімікати".

Згідно з статтею 3 Закону України "Про пестициди та агрохімікати" одним із основних принципів державної політики у сфері діяльності, пов`язаної з пестицидами і агрохімікатами, є державна підконтрольність їх ввезення на митну територію України, реєстрації, виробництва, зберігання, транспортування, торгівлі і застосування.

За приписами статті 4 Закону України "Про пестициди та агрохімікати" закріплено, що забороняються ввезення на митну територію України, виробництво, торгівля, застосування та рекламування пестицидів і агрохімікатів до їх державної реєстрації, крім випадків, встановлених цим Законом. Вимоги щодо проведення державної реєстрації пестицидів і агрохімікатів не поширюються на дослідні партії, що використовуються для державних випробувань та наукових досліджень; виробництво для експорту та виробництво дослідних партій, що використовуються для державних випробувань, науково-технологічних досліджень та випробувань, а також на агрохімікати за переліком згідно з додатком до цього Закону. Обов`язковою умовою завезення та застосування незареєстрованих в Україні пестицидів для цих цілей є документальне підтвердження їх державної реєстрації в країні, де вони виробляються.

Статтею 10 цього ж закону передбачено, що пестициди і агрохімікати, що використовуються в Україні, пакуються і маркуються відповідно до чинного законодавства.

Кожна товарна одиниця повинна супроводжуватися рекомендацією щодо її застосування із зазначенням культур та об`єктів, для оброблення яких призначено пестициди і агрохімікати, способів, норм і кратності використання, термінів вичікування (для пестицидів), заборони та обмеження на застосування, способів і засобів знешкодження пестицидів та агрохімікатів, а також заходів безпеки під час роботи, транспортування і зберігання, ліквідації аварійних ситуацій та їх наслідків, заходів подання першої медичної допомоги у разі отруєння.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем за даними митної декларації від 10.09.2018 року № UA125270/2018/864941 заявлено до митного оформлення товар - гербіцид Стемат 500, кількість 16800 л., загальна вартість 235200,00 дол. США.

Даний товар надійшов від компанії Schirm GmbH для "DDE FARM AG" Grossfeld 8, FL-9492 Eschen, Liechtenstein; країна походження товару - Федеративна Республіка Німеччина.

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідачем 10 вересня 2018 року на підставі митної декларації ПП "Марго" № UA125270/2018/864941, поданої його уповноваженою особою ТОВ "ХОРД", розпочато митне оформлення товару, придбаного позивачем.

До митної декларації Позивачем додано наступний перелік документів: зовнішньоекономічний договір, пакувальний лист, доповнення до зовнішньоекономічного договору, інвойс, міжнародна автотранспортна накладна, сертифікат про походження товару, та ін.

Зі змісту позовної заяви встановлюється та не ставилось під сумнів Відповідачем, що товар супроводжувався рекомендацією щодо її застосування із зазначенням культур та об`єктів, для оброблення яких призначено пестициди і агрохімікати, способів, норм і кратності використання, термінів вичікування (для пестицидів), заборони та обмеження на застосування, способів і засобів знешкодження пестицидів та агрохімікатів, а також заходів безпеки під час роботи, транспортування і зберігання, ліквідації аварійних ситуацій та їх наслідків, заходів подання першої медичної допомоги у разі отруєння.

01 жовтня 2018 року органом доходів і зборів прийнято картку відмови, якою Позивача було повідомлено про відмову у прийнятті митної декларації або документа, що його замінює. Як на підставу такого неприйняття, Позивач послався на те, що продукція не відповідає встановленим вимогам, що висуваються до пестицидів і агрохімікатів щодо маркування, розміщення інформації про товар на його упаковці, зокрема за інформацією, зазначеною в ЕМД, виробник, країна виробництва - Німеччина, а згідно посвідчення про державну реєстрацію, виробник препаративної форми та виробник діючої речовини - ДДЕ ФАРМ АГ, Ліхтенштейн.

Такий висновок Відповідача суд першої інстанції вважає необґрунтованим та безпідставним для відмови у прийнятті митної декларації.

Колегія суддів підтримує вказану правову позицію суду першої інстанції, з огляду на таке.

Митним кодексом України, який є основним актом, регулюючим митні відносини, не закріплено та не розтлумачено поняття "виробник товару" та "країна виробництва".

Між тим, різними пунктами статті 257 МК України передбачено внесення декларантом до митної декларації відомостей щодо виробника товару (у разі наявності його зазначення у товаросупровідних і комерційних документах) та найменування країни походження.

Тобто, у розрізі Митного кодексу України, відмежовані поняття "виробник товарів" та "країна походження товарів", що вказує на можливість їх відмінності.

Одночасно, положення Митного кодексу України містять приписи щодо поняття "країна походження товару".

Так, згідно статті 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Отже, аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що країною походження товару є та країна або певна їх кількість, якими вчинено дії, що є остаточними (кінцевими) для надання речі статусу товару.

За даними електронної декларації ПП "Мрія" (графа 34) убачається, що країною походження товару, зазначеною уповноваженим Позивача, є Німеччина, що як встановлюється із позовної заяви, та не заперечувалось відповідачем, відповідає сертифікату походження товару від 26.03.2018 року серії А № 488872.

Разом з цим, у посвідченні про державну реєстрацію від 03.02.2010 року серії А № 01968, виданому Міністерством охорони навколишнього природного середовища України, яким зареєстровано препарат Стемат 500, к.с., гербіцид, зазначено, що виробником препаративної форми є ДДЕ ФАРМ АГ, Ліхтенштейн, а виробниками діючої речовини - ДДЕ Фарм АГ, Ліхтенштейн, ф. Расгіч АГ, Німеччина.

У цьому контексті суд зазначає, що на підставі Порядку проведення державних випробувань, державної реєстрації та перереєстрації, видання переліків пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, державній реєстрації підлягають препаративні форми пестицидів і агрохімікатів вітчизняного та іноземного виробництва, для яких розроблені регламенти застосування, включаючи гігієнічні нормативи і методи контролю за їх дотриманням.

Згідно із пунктом 24 зазначеного Порядку, до Державного реєстру препаратів заноситься реєстраційний номер препарату, дата видачі, серія та номер посвідчення про державну реєстрацію препарату, найменування та вміст діючої речовини, торгова назва препарату та позначення його препаративної форми, класифікація препарату, найменування заявника та його адреса, найменування виробника препарату, сфера застосування (перелік сільськогосподарських культур), строк реєстрації препарату, дата скасування (призупинення) державної реєстрації препарату.

Отже, враховуючи специфіку та особливості ввезеного Позивачем товару (Стемат 500, к.с. гербіцид), у відповідності до посвідчення про державну реєстрацію препарату, його препаративну форму виготовлено ДД ФАРМ АГ, Ліхтенштейн, а діючу речовину - ДДЕ Фарм АГ, Ліхтенштейн, ф. Расгіч АГ, Німеччина.

Тобто, сформувавши висновок, що став підставою для прийняття оскаржуваного рішення, орган доходів і зборів помилково ототожнив поняття "країна походження товару" з поняттями "виробник препаративної форми" та "виробник діючої речовини", які використовуються та мають значення при державній реєстрації препаративної форми пестицидів і агрохімікатів, однак не при митному оформленні.

Крім того, посвідчення про державну реєстрацію не є товаросупровідним або комерційним документом, у зв`язку із чим, у Позивача не було обов`язку зазначення виробника на його підставі, а у Відповідача були відсутні підстави для порівняння зазначених у ньому відомостей про виробника, із відомостями, вказаними в електронній митній декларації.

Посвідчення про державну реєстрацію товару, наявне у Позивача, було обов`язковим для іншої цілі, а саме - правомірне ввезення на митну територію України пестицидів та агрохімікатів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідачем проігноровано, що в посвідченні про державну реєстрацію ввезеного Повивачем препарату, зазначена як виробник діючої речовини - Німеччина.

Крім того, до 04.10.2018 року (до набрання чинності Законом України від 06.09.2018 року № 2530 -VIII "Про внесення змін до Митного кодексу України"), у межі повноважень органу доходів і зборів не входило здійснення контролю відомостей, які містяться у посвідченнях про державну реєстрацію пестицидів та агрохімікатів, за виключенням лише перевірки серії, номера та дати.

Також, в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, складений за результатами огляду товару ПП "Марго", містить зазначення - "Порушень не виявлено", що свідчить про відсутність підстав для прийняття карки відмови.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для висновку про неправомірність прийняття оскаржуваної картки відмови, оскільки твердження Відповідача щодо ідентичності значення понять "країна походження товару" та "виробник товару", є хибним та таким, що не має правового підгрунття, а його дії щодо порівняння відомостей митної декларації та посвідчення про держану реєстрацію у ході митного оформлення, не базується на нормах законодавства, з чим погоджується колегія суддів.

Також, Відповідачем не взято до уваги той факт, що чинники економічного світового розвитку зумовлюють можливість існування таких обставин, за яких місце виробництва товару може відрізнятись від дійсного місця розташування виробника, а відтак і країна походження товару не завжди співпадає із країною виробником такого товару, оскільки потужності виробництва можуть знаходитьсь не в межах однієї країни.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги у частині визнання протиправним та скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01 жовтня 2018 року № UA125270/2018/00146, підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Київської митниці ДФС викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в цій частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 28.01.2020 року.