Справа № 460/1169/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1169/19 пров. № 857/11793/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Іщук Л. П.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року в справі № 460/1169/19 (головуючий суддя Щербаков В. В., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2019 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною відмови Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо проведення розрахунку розміру грошового забезпечення позивача та подання відповідних документів до Пенсійного фонду; зобов`язання відповідача включити до вислуги років час служби та у пільговому обчисленні у відповідних спецпідрозділах МВС України та Національної поліції з розрахунку 1 місяць служби за 1,5 місяці.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що, на думку позивача, у нього виникло право на включення до вислуги років часу служби та у пільговому обчисленні у відповідних спецпідрозділах МВС України та Національної поліції з розрахунку 1 місяць служби за 1,5 місяці, а відмова в проведенні розрахунку розміру його грошового забезпечення, оформленні всіх необхідних документів та подачі їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" є незаконною.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що протиправні дії відповідача позбавили ОСОБА_1 права вийти на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

21 грудня 2019 року Восьмим апеляційним адміністративним судом отримано відзив Головного управління Національної поліції в Рівненській області на апеляційну скаргу, в якому висловлено прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

20 січня 2020 року Восьмим апеляційним адміністративним судом отримано клопотання Головного управління Національної поліції в Рівненській області про розгляд справи № 460/1169/19 без участі представника Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

22 січня 2020 року Восьмим апеляційним адміністративним судом отримано клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи № 460/1169/19 без участі апелянта.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 1978 р.н ., з червня 1999 року по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 службу в Національній поліції України. З травня 2016 року на посаді начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Рівненській області, з присвоєним спеціальним званням - полковник поліції (0052713) (а.с.10-16).

20.09.2017, на підставі рапорта ОСОБА_1 , свідоцтва про хворобу від 15.09.2017 №58 відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", наказом ГУ НП в Рівненській області за №210о/с звільнено зі служби в поліції - полковника поліції ОСОБА_1 , з постановкою на військовий облік у запас Збройних Сил України (а.с.9), відповідно до цього наказу, станом на день звільнення вислуга років позивача складає: в календарному обчисленні - 21 рік 00 місяців 19 днів, у пільговому - 24 роки 04 місяці 22 дні.

Вказану вислугу років було зазначено відповідачем також і в розрахунку вислуги років на пенсію від 20.09.2017 (а.с.36-37) та в поданні про призначення пенсії від 14.02.2018 №8 (а.с.35), які було направлено до органу Пенсійного фонду.

Також встановлено, що 15.02.2019 позивач звернувся до ГУ НП в Рівненській області із заявою від 13.02.2019, в якій просив провести розрахунок розміру його грошового забезпечення, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (а.с.30).

Листом від 27.02.2019 №11/м-203 ГУ НП в Рівненській області повідомило позивача про те, що подання про призначення пенсії по інвалідності 14.02.2018 надіслане до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, на підставі якого позивачу призначена та виплачувалася пенсія на період встановлення інвалідності з 18.01.2018 по 31.01.2019, та про те, що його вислуга станом на 20.09.2017 в календарному обчисленні складає - 21 рік 00 місяців 19 днів, а у пільговому - 24 роки 04 місяці 22 дні. Умови призначення пенсії за вислугу років визначені статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", відповідно до пункту «а» якої, пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше. Ураховуючи викладене, підстави для проведення розрахунку розміру грошового забезпечення та оформлення і подання документів для призначення пенсії відповідно до пункту «а» ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у ГУ НП в Рівненській області відсутні (а.с.31-32).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Разом з тим, до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Частиною 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ зазначено, що до вислуги років поліцейським, та іншим особам, при призначенні на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання), відтак позивач, як особа що проходить службу в поліції, має право на призначення пенсії за вислугу років при умові наявності у нього на день звільнення вислуги 23 календарних років і більше.

Як вбачається з матеріалів справи, у позивача вислуга років в календарному вирахуванні склала 21 рік 00 місяців 19 днів.

Крім того, на виконання Постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 №3720-ХІІ та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.11.2007 №431, позивачу було враховано періоди його служби оперуповноваженим відділення карного розшуку Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області та в Управлінні по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Рівненській області з розрахунку 1 рік служби за 1,5 роки. Разом з тим, в пільговому обчисленні позивачу, на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та від 04.06.2014 №232, також було враховано період його участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з розрахунку 1 місяць служби за 3 місяці. Відтак, вислуга ОСОБА_1 в пільговому обчисленні включає у себе всі періоди служби позивача за які передбачено пільгове зарахування та складає 3 роки 02 місяці 16 днів.

Водночас, відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 Постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 №3720-ХІІ, стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України. Водночас, перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.11.2007 №431.

Таким чином, твердження позивача про незарахування до його пільгового стажу період роботи у відповідних спецпідрозділах МВС України та Національної поліції з розрахунку 1 місяць служби за 1,5 місяці є необгрунтованими.

ОСОБА_1 вказує, зокрема, що у нього є право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки до його вислуги років в календарному вирахувані 21 рік 00 місяців 19 днів повинна бути додана пільгова вислуга років, що в сумарному вирахувані надає йому право на пенсію за вислугу років.

Діючим законодавством передбачено чотири категорії працівників, які мають право не пенсію за вислугу років: - військовослужбовці, службовці та працівники органів внутрішніх справ; - працівники цивільної авіації та льотно-випробувального складу; - державні службовці, судді, працівники прокуратури і митних органів; - окремі категорії працівників та спеціалістів інших галузей народного господарства.

Працівникам органів внутрішніх справ та поліції пенсія призначається за наявності певної вислуги років служби, зазвичай незалежно від віку, інколи в сукупності з віком та іншими обставинами.

Отже, визначаючи умови призначення пенсій за вислугу років, законодавець визначає порядок розрахунку стажу роботи, буде це в календарному вирахуванні чи в пільговому вирахуванні.

Зі змісту п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ вбачається, що для призначення пенсії за вислугу років позивачу Закон №2262-ХІІ визначає, як обов`язкову вимогу наявність саме календарної вислуги, яка повинна становити 23 календарні роки і більше, a не її загальну тривалість у пільговому обрахуванні, як про те зазначає позивач.

При цьому, суд зазначає, що до даних правовідносин не можуть застосовуватись норми постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 №393, якою позивачу, на його думку, для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, оскільки згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки приписи п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 суперечать приписам п. "а" ст.12 Закону №2262-XII, то застосуванню підлягає саме Закон №2262-XII, оскільки такий має вищу юридичну силу.

Вищевказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 31.01.2019 у справі №295/15121/16-а, від 22.01.2019 №295/10742/16-а, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 року в справі № 460/1169/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 31 січня 2020 року.