Справа № 320/6330/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2020 року № 320/6330/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України з вимогами:

- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України () щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України () здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової допомоги при звільнені, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що він проходив військову службу в Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) на посаді начальника адміністративного відділу. Нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалась Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України. Наказом Міністра оборони України №461 від 06.07.2017 року, позивача було звільнено у запас за станом здоров`я. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №189 від 22.08.2017 року позивача було виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Києво-Святошинського РВК Київської області. Цим же наказом позивачу було визначено здійснити виплату одноразової грошової допомоги по звільненню за 27 календарних років. На підставі даного наказу, Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України, позивачу була виплачена вихідна допомога, але без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої, чинною на час виникнення спірних правовідносин, Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (в подальшому Постанова №889). Вважає, що такі дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України є незаконними, та такими, що порушують його права.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї правової позиції вказує на те, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 року №260, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за №638/15329 (далі - Інструкції) визначає, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. Пункт 38.6 Інструкції визначає, що військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Таким чином, відповідач вважає, що згідно Інструкції, додаткова грошова винагорода не повинна включатися при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім цього, відповідач зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не носила постійного, а мала періодичний характер, а тому не відноситься до щомісячного грошового забезпечення. Також відповідач посилався на наказ Міністра оборони України від 24.10.2016 року №550 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України», відповідно до пункту 8 якого, щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Позивачем подано до суду письмові пояснення в яких останній зазначив, що доказів які б спростували доводи позивача, а також достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх заперечень відповідач суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач проходив військову службу в Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України. Нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалась Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України.

Наказом Міністра оборони України №461 від 06.07.2017 року, позивач був звільнений у запас за станом здоров`я. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №189 від 22.08.2017 року позивач був виключений зі списків особового складу частини, знятий з усіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Києво-Святошинського РВК Київської області.

Позивачу на підставі даного наказу була виплачена вихідна допомога без урахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі Постанова №889).

Надаючи правову оцінку оскаржуваним діям суд вважає за необхідне вказати наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою №889 (зі змінами, встановленими Постановою КМУ №161 від 13.03.2013 року) передбачено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків і вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високо мобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п.38.1 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 1 Постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Той факт, що встановлена Постановою №889 щомісячна додаткова грошова винагорода мала постійний характер і виплачувалася позивачу щомісячно, протягом двох років до дня його звільнення з військової служби, підтверджується письмовими доказами, зокрема, довідкою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 16.11.2017 року №305/815 про нараховане (виплачене) грошове забезпечення ОСОБА_1 та грошовим атестатом позивача, де вона зазначена складовою грошового забезпечення у пункті 4.4, як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, що повністю відповідає ч.2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розмір одноразової грошової допомоги при звільненні визначений статтею 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, стаття 15 цього Закону не надає Міністру оборони України повноважень змінювати, визначати розмір чи встановлювати, які види грошового забезпечення включаються при визначенні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Інструкції, затверджені наказами Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 та від 24.10.2016 року №550 значно звужують зміст статей 9 та 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки ч. 2 ст.9 Закону передбачено значно більший перелік складових грошового забезпечення військовослужбовців, ніж Інструкціями Міністра оборони України.

В ієрархії нормативно-правових актів Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має вищу юридичну силу, ніж накази Міністра оборони України, а тому має застосовуватися закон, який має вищу юридичну силу.

При визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19.09.2019 року по справі №826/14564/17 (провадження К/9901/49169/18).

Ознаки щомісячної додаткової грошової винагороди, визначені Постановою №889, відповідають ознакам додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Оскільки останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода, на підставі Постанови №889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Аналогічна правова позиція з цього питання була висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року по справі №826/11679/17, від 31 липня 2019 року по справі №826/3398/17, від 08 серпня 2019 року по справі №802/955/17-а, від 19.09.2019 року по справі №826/14564/17 (провадження К/9901/49169/18), від 22.10.2019 року по справі №826/2447/18.

У відповідності до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наявними у матеріалах справи письмовими доказами підтверджено той факт, що щомісячна додаткова грошова винагорода мала постійний характер та входила до складу місячного грошового забезпечення позивача у якості щомісячного додаткового виду грошового забезпечення.

Доказів, які б спростували доводи позивача, а також достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх заперечень, відповідач суду не надав.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судових витрат, а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для компенсації судових витрат.
Керуючись статтями 72-77, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України () щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від.22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України () здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової допомоги при звільнені, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від.22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.