Справа № 818/3587/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2020 року

Київ

справа №818/3587/15

адміністративне провадження №К/9901/13605/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №818/3587/15

за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича про зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Гелета С.М., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року, постановлену у складі: головуючого судді Дюкарєвої С.В., суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення його до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000,00 грн.;

- зобов`язати Уповноважену особу включити його до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 грн.;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідачами протиправно не включено його до переліку і в подальшому до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 грн.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Златобанк" включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Златобанк" в сумі 200 000 грн., за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за угодою строкового банківського вкладу №085743 від 03.12.2014.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суди встановили, що між ОСОБА_1 та ПАТ "ЗЛАТОБАНК" 03.12.2014 було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №085743 (Договір банківського вкладу).

Відповідно до п. 1.1. Договору підписанням цієї Угоди Вкладник в порядку ст. 634 Цивільного Кодексу України приймає Публічну пропозицію АТ "ЗЛАТОБАНК" про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами.

Пунктом 2.2. Договору зазначено вид вкладу - "Класичний" в національній валюті.

Відповідно до п. 2.3. Договору сума вкладу становить 200000грн. Валюта вкладу - гривня (п. 2.4. Договору). Строк розміщення вкладу до 05.01.2015 (п. 2.5. Договору).

На виконання умов вказаного договору, позивач вніс кошти на депозит у ПАТ "Златобанк" в розмірі 200000грн., що підтверджується квитанцією №209713 від 03.12.2014, в якій зазначено призначення платежу: залучення коштів на депозит, угода 085743 від 03.12.2014. На банківській квитанції проставлено штам АТ "Златобанк" із датою зарахування коштів, проставлено печатку АТ "Златобанк" та підписано. Відповідно до зазначеної квитанції сума залучених коштів становить 200000грн.

13 лютого 2015 року Постановою Правління Національного банку України № 105 віднесено ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних.

12 травня 2015 року правлінням НБУ прийнято постанову № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк», відповідно до якої 13 травня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року № 156 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначено Славінського В.І. уповноваженою особою фонду на ліквідацію.

Листом №02-036-33795/15 від 21.09.2015 Фонд гарантування вкладів повідомив позивача про те, що в переліку вкладників інформація про нього як вкладника відсутня.

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо невключення його до переліку та загального реєстру вкладників, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що позивач є вкладником ПАТ «Златобанк» і відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» він повинен бути включений до переліку вкладників. Невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів, порушує його право на визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при прийнятті рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду вказує на те, що суди попередніх інстанцій помилково дійшли до висновку про протиправність невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки база даних вкладників ПАТ «Златобанк» не містить відомостей про позивача як про вкладника за договором банківського вкладу, не містить відомостей про наявність відкритого рахунку та залишку коштів на ньому.

Крім того, скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної правової оцінки тому, що в автоматизованій системі банківської системи «Златобанк» в АБС Б2 відсутні відомості про касову операцію у Сумському відділенні АТ «Златобанк» щодо надходження від позивача готівкових коштів. Скаржник також звертає увагу суду касаційної інстанції на те, що судами попередніх інстанцій не враховано, що квитанція, подана позивачем у якості доказу внесення коштів на рахунок, не відповідає вимогам, встановленим пунктами 1.3, 2.9 Розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Інструкція № 174), зокрема, така не містить підпису уповноваженого працівника банку, оскільки підпис вчинений на квитанції не співпадає з оригіналом підпису касира, яка на час банківської операції була уповноважена на її вчинення. Крім того, відбиток штампу на квитанції не відповідає вимогам статутних документів, зокрема, скорочена офіційна назва відповідно до нової редакції Статуту, зареєстрованої 17 квітня 2014 року - ПАТ «ЗЛАТОБАНК», тобто всі літери прописні, у той час, як на штампі назва зазначена - АТ «Златобанк».

У поданих запереченнях представник позивача просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Верховний Суд переглянув судові рішення у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про часткове задоволення скарги з огляду на таке.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржувані судові рішення відповідають не повністю, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Аналогічна правова позиція щодо порядку застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах за участю Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі № 818/2765/15, від 16 квітня 2019 року у справі № 818/3275/15.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом № 4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи.

Частково задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Разом з тим, у касаційній скарзі наголошується на тому, що в автоматизованій банківській системі ПАТ «Златобанк» АБС Б2 не міститься жодних відомостей про касову операцію у відділенні Сумська РД ПАТ «Златобанк» щодо надходження від позивача готівкових коштів в сумі 200000грн., а також зазначається про невідповідність квитанції вимогам пунктів 1.3, 2.9 Розділу IV Інструкції № 174.

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України (ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову кошту суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону № 4452-VI під поняттям вкладник розуміється фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до абзацу 14, 15 пункту 4 розділу І Інструкції № 174 касове обслуговування - надання послуг з приймання, видачі та обміну готівки; касовий документ - документ, який оформляється для здійснення касової операції.

Пунктом 5 розділу І Інструкції № 174 встановлено, що банк (філія) зобов`язаний здійснювати касове обслуговування клієнтів на підставі договірних відносин через касу банку.

Відповідно до пункту 8 розділу І Інструкції № 174 банк під час здійснення касових операцій має, серед іншого, зокрема, забезпечувати: своєчасне повне оприбутковування готівки національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, та її зарахування на зазначені клієнтами рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів; документальне оформлення руху готівки національної та іноземної валюти в касі банку; своєчасне відображення касових операцій у бухгалтерському обліку.

Згідно з положеннями абзацу першого пункту 1.1 глави 1 розділу IV Інструкції № 174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 8), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 9), заява на видачу готівки (додаток 10), прибутковий касовий ордер (додаток 11), видатковий касовий ордер (додаток 12), грошовий чек (додаток 13), квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав (додаток 22), квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 банк (філія, відділення) приймає від клієнта готівку для здійснення її переказу через операційну касу і платіжні пристрої.

Приписи пункту 2.3 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 визначають, що банк (філія, відділення) здійснює приймання готівки іноземної валюти від клієнтів за такими прибутковими касовими документами, зокрема: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб - резидентів, фізичних осіб - підприємців та представництв-нерезидентів для зарахування на власні поточні рахунки; від уповноваженого представника нерезидента - суб`єкта господарювання для зарахування на розподільчий рахунок в іноземній валюті, відкритий цим банком (філією, відділенням) резиденту - суб`єкту господарювання; від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки та переказ без відкриття рахунку.

Відповідно до пункту 2.9.3 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що клієнту після завершення приймання готівки видається квитанція, яка, крім іншого, має містити підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції неодноразово наголошувала на тому, що квитанція не містить підпису одного з касирів банку, які здійснювали розрахунково-касове обслуговування у Сумському відділенні АТ «Златобанк», а штамп відділенні не відповідає новому зразку, оскільки назва банку зазначена не прописними літерами, як це встановлено у новій редакції Статуту. На підтвердження своїх доводів відповідачем подано до судів першої та апеляційної інстанцій ряд доказів.

Разом з тим, зазначеним вище обставинами, на яких ґрунтуються заперечення Уповноваженої особи Фонду, судами першої та апеляційної інстанцій належної правової оцінки надана не була, як і не надана правової оцінки тому, що за вимогами абзацу 14, 15 пункту 4, пунктів 5, 8 розділу І, абзацу 1 пункту 1.1 глави 1 розділу І, пунктів 2.1, 2.3, 2.9.3 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 одним із документів, який фіксує факт приймання готівки від клієнта банку, є заява про переказ готівки, форма якої визначена у додатку 8 до Постанови № 174. Така заява свідчить про волевиявлення клієнта на внесення певної суми коштів у банк та повинна зберігатися у банку як один із документів первинного обліку. І заява на переказ готівки, і квитанція, яка видається банком за наслідками її прийняття, є невід`ємними частинами, які у сукупності підтверджують факт проведення відповідної операції. Лише у разі встановлення недостовірності однієї з цих частин на підставі належних та допустимих доказів суд вправі прийняти другу як доказ, який підтверджує чи спростовує факт прийняття готівки банком та її розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах за участю Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі №818/3896/15, від 2 квітня 2019 року у справі №818/3926/15, від 10 жовтня 2019 року у справі №818/79/16.

Верховний Суд зазначає, що формальне оформленої банківської операції без фактичного залучення коштів на поточний банківський рахунок не може слугувати підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом № 4452-VI щодо відшкодування вкладу.

При цьому, згідно з частиною першою статті 138 КАС України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили всі обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

При цьому, до повноважень Верховного Суду не входить обов`язок дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Разом з тим, неповне з`ясування обставин у справі, недослідження всіх доказів, у тому числі за необхідності їх самостійного витребування судом, ненадання їм належної правової оцінки є ознакою порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та недотримання в процесі винесення рішень норм процесуального права, що відповідно до статті 353 КАС України є підставою для їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід дослідити усі первинні банківські документи, які складені банком при здійсненні операцій щодо приймання готівки у відповідності до положень Інструкції № 174, а також надати повну та об`єктивну оцінку аргументам Уповноваженої особи Фонду покладеним в основу заперечень на позов і доказам, наданим на їх підтвердження.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року - скасувати, а справу №818/3587/15 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук,

Судді Верховного Суду