Справа № 428/9918/19
Суддя: Дюміна Н. О.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №428/9918/19
Номер провадження №2-а/243/4/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» січня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дюміної Н.О.

при секретарі Ревва Е.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження спрощеного позовного провадженняадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Стогнієвої Катерини Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Стогнієвої Катерини Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1435802 від 19 серпня 2019 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2019 року інспекторам 3 роти 1 батальйону, сержантом поліції УПП в Луганській області, Стогнієвою К.М. була винесена вищезазначена постанова, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за наступними обставинами: «19.08.2019р. о 14:29 год. водій, керуючи ТЗ не виконав вимогу знаку 3.1 рух заборонено, поєднаний з дорожнім знаком 5.33 пішохідна зона, чим порушив п. 8.4 «в» ПДР- порушення вимог заборонних знаків. Вважає вказану постанову протиправною, та такою, що не відповідає діючому законодавству та винесену з порушенням його прав. Зазначає, що він є особою з інвалідністю, відповідно до ч. 3 «Заборонні знаки» Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306, п. 3.1 «Рух заборонено» забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33 до Правил дорожнього руху. Не поширюється дія знаків: …- 3.1 на водіїв з інвалідністю, які керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Позивач вважає, що жодного з порушень, передбачених ст. 122 КУпАП він не вчиняв, просить суд скасувати постанову серії ЕАВ № 1435802 від 19 серпня 2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 63 управління патрульної поліції в Луганській області Стогнієва К.М. була належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечувала, надала відеоматеріали вчинення правопорушення ОСОБА_1 на DVD-R диску, які просила долучити в якості доказу. Крім того, в клопотанні зазначила про долучення до матеріалів справи фотознімків, однак до клопотання їх не додано. Відзиву на позов не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши наданий відеозапис, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 19 серпня 2019 року поліцейським інспекторам 3 роти 1 батальйону, сержантом поліції УПП в Луганській області, Стогнієвою К.М. було винесено постанову серії ЕАВ № 1435802 про накладення адміністративного стягнення в якій зазначено, що 19 серпня 2019 року о 14 годині 29 хвилин, позивач, керуючи транспортним засобом не виконав вимоги знаку 3.1 «рух заборонено», поєднаний з дорожнім знаком 5.33 «пішохідна зона», що було зафіксовано на нагрудну камеру, чим порушив п. 8.4. «в» ПДР України, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень ( а.с. 10).

Положення частини 1 статті 122 КУпАП передбачають відповідальність перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

В п. 2.8 ПДР вказано, що Водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2, 3.35, 3.36, 3.37, 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.

Знак 5.38 ПДР України застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Згідно п. 5.39 розділу 33 ПДР, знак «Зона стоянки» - визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Відповідно до п.п. 7.17 п. 33.7 розділу 33 ПДР, табличка 7.17 «Інваліди» до дорожнього знаку 5.38 означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог ПДР України.

Згідно підпункту «ґ» п. 30.3 розділу 30 ПДР, розпізнавальний знак «Інвалід» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм. і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії-інваліди.

Дорожній знак 7.18 «Крім осіб з інвалідністю». Означає, що дія знака не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Застосовується із знаками 3.1 ,3.34 , 3.35 , 3.36 , 3.37 , 3.38.

З дослідженого в судовому засіданні диску із відеозаписом від 19 серпня 2019 року, який був долучений до позовної заяви відповідачем Стогнієвою К.М. вбачається, що 19 серпня 2019 року, інспектор 3 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Стогнієва К.М., під час несення служби, перебуваючи на відстані від автомобіля позивача, попросила пред`явити його посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль та поліс обов`язкового страхування у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 заїхав на автобусну станцію у місті Сєвєродонецьк, в зону дії знака 3.1. «Рух заборонено», який забороняє рух усіх транспортних засобів у випадку, коли початок пішоходної зони позначено знаком 5.3. Однак, під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він є особою з інвалідністю та на підтвердження цього пред`явив пенсійне посвідчення, вказавши, що на нього не розповсюджується дія цього знаку. Проігнорувавши вказане повідомлення сержант поліції продовжила розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, в результаті чого було складено оскаржувану постанову (а.с. 43).

Як вбачається з довідки серії ДОН-05 № 184763 від 09 листопада 2015 року та пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено другу групу інвалідності безстроково (а.с.7-8).

З долучених позивачем до матеріалів справи фотознімків з місця події, вбачається, що на в`їзді на територію автовокзалу міста Сєвєродонецьк розташований знак 3.1 «рух заборонено», поєднаний з дорожнім знаком 5.33 «пішохідна зона». Також вбачається дорожній знак 7.17 "Особи з інвалідністю" поєднаного з знаком 5.38 "Місце для стоянки", який розташований на місці стоянки автомобілю позивача під час складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення (а.с.46-51).

Судом було витребувано у ТОВ «Регіональне управління автобусних станцій» схему організації дорожнього руху Сєвєродонецької автостанції. З вказаної схеми вбачається розташування будівлі автовокзалу, позначення напрямків руху на території прилеглій до автобусної станції та розташування дорожніх знаків на вказаній території. При в`їзді на прилеглу до автовокзалу територію встановлено знак 3.1 «Рух заборонено» поєднаний з знаком 5.33 «Пішохідна зона». Територія автовокзалу має місця та майданчики для стоянки транспортних засобів, позначених знаком 5.38 «Місце для стоянки». Також на території автовокзалу є місце для стоянки транспортних засобів для осіб з інвалідністю, яке позначено відповідним знаком 7.17 «Особи з інвалідністю» поєднане з знаком 5.38 «Місце для стоянки». З вказаної схеми не вбачається розміщення знаку 7.18 «Крім осіб з інвалідністю» зі знаком 3.1 «Рух заборонено», розташованим на в`їзді на територію автовокзалу (а.с.52,53).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що положення пункту 7.18 Розділу 33 Правил дорожнього руху встановили пряме право водія з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18., що передбачено пунктом 2.8. Правил дорожнього руху.

Тобто положення пункту 7.18 Розділу 33 Правил дорожнього руху встановили пряме право водія з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38 не залежно від наявності під ними таблички 7.18., що передбачено пунктом 2.8. Правил дорожнього руху, оскільки наявність такої таблички вимагає лише знак 3.34.

У зв`язку з цим, судом встановлено, що незважаючи на відсутність таблички 7.18. під знаком 3.1., позивач, як водій з інвалідністю міг відступити від дії цього знаку і в`їхати на автомобілі у зону дії цього знаку.

Що стосується знаку 5.33., який був поєднаним із знаком 3.1., то як вже вказувалось судом, з урахуванням висновків суду щодо відсутності необхідності їх поєднання із табличкою 7.18., у своєму взаємозв`язку ці два знаки (перший забороняв рух, а другий в`їзд), дозволяють відступати від їх вимог водіями з інвалідністю, що керують автомобілем, позначеним розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю".

З досліджених судом наданих позивачем фото (а.с.31-33), вбачається наявність позначення "Водій з інвалідністю" на лобовому склі автомобіля позивача, що вказує на те, що вказаний розпізнавальний знак, на момент події, знаходився на автомобілі, яким керував позивач.

При цьому, судом було досліджено копію пенсійного посвідчення із відміткою про наявність у позивача 2-ї групи інвалідності (а.с.8), що на підставі частини 3 статті 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII є самостійним і достатнім документом, що підтверджує інвалідність особи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач 19 серпня 2019 року міг в`їхати у зону дії знаків 3.1. та 5.33., навіть і без наявності під ними таблички 7.18., а тому правил дорожнього руху, такою дією він не порушив, як і не порушив частину 1 статті 122 КУпАП, оскільки у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. І тому, підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122 КУпАП, у відповідача не було.

Отже, з урахуванням викладеного вище постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1435802 від 19 серпня 2019 року підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297, 286 КАС України, ст.ст. 7, 245, 246, 247, 251, 254, 258, 279 КУпАП, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Стогнієвої Катерини Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1435802 від 19 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна