Справа № 160/11288/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
12.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить визнати протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до стажу для призначення пенсії за віком періоду роботи в Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка" та Дніпропетровському орендному підприємстві заводі "Ремпобуттехніка" в період з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року, яка міститься у відповіді від 11.09.2019 року № 6598/М-09; зобов`язати призначити та виплачувати пенсію, зарахувавши до стажу період роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка" та Дніпропетровському орендному підприємстві заводі "Ремпобуттехніка", починаючи з 29.08.2019 року, тобто з дати набуття права на пенсію.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що стаж роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року у Головному управлінні «Ремпобуттехніка», яке було реорганізовано у Дніпропетровське орендне підприємство «Ремпобуттехніка» підтверджується записом у трудовій книжці, однак відповідач з надуманих підстав не визнає зазначений стаж.
Відповідач проти позову заперечує. Зазначає, що до загального трудового стажу позивача при призначенні пенсії не зараховано період роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка", у зв`язку з тим, що назва підприємства, яка здійснила прийом на роботу, не відповідає назві підприємства, яке здійснило запис про звільнення (Дніпропетровське орендне підприємство "Ремпобуттехніка"), що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем 19.11.2019 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
19.04.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
На підставі вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 29.08.2019 року призначено позивачу пенсію за віком, із розрахунку трудового стажу - 30 років 8 місяців 20 днів.
На звернення позивача від 04.09.2019 року про зарахування до стажу періоду роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року, відповідачем надано відповідь листом від 11.09.2019 року № 6598/М-09. У вказаній відповіді зазначено, що період роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка" не зараховано до трудового стажу, у зв`язку з тим, що назва підприємства, яка здійснила прийом на роботу, не відповідає назві підприємства, яке здійснило запис про звільнення (Дніпропетровське орендне підприємство "Ремпобуттехніка"), що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок.
25.10.2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, до якої додав: копію статуту орендного Дніпропетровського обласного заводу «Ремпобуттехніка» від 12.09.1991 року, копію довідки від № 1079/01, копію наказу «Про передачу в оренду майна державного підприємства» від 13.11.1991 року № 92, рішення Виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів від 20.12.1991 року № 1837.
28.10.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило у зарахуванні до стажу періоду роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року, у зв`язку із не підтвердження кадровими документами відомостей про роботу.
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до стажу періоду роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист. Це право гарантується загальнообов`язковим соціальним страхуванням.
Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України «Про пенсійне забезпечення».
Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, у трудовій книжці позивача, міститься запис про прийняття на роботу 15.01.1980 року слюсарем ремонтником у Головний обласний завод «Ремпобуттехніка» (наказ від 14.01.1980 року № 3/к), а також запис про звільнення 01.10.1992 року, згідно печатки, з Дніпропетровського орендного підприємства "Ремпобуттехніка" (наказ від 02.10.1992 року № 1/к).
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу вказаних вище положень Порядку №637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
У трудовій книжці позивача записи були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату, виконані чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань.
У спірний період підлягала застосуванню до спірних правовідносин «Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях», затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162», яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року.
Пунктом 2.14 вказаної інструкції було передбачено, наступне:
«Якщо за час роботи працівника чи службовця назва підприємства змінюється, то про це окремою строчкою в графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа перейменовано в таке», а в графі 4 проставляється підстава для перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер».
Отже, на підприємства, установи і організації «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях» від 20.06.1974 № 162», було покладено обов`язок щодо внесення відомостей про зміну назви такого підприємства, установи і організації до трудових книжок їх працівників.
В даному випадку, судом встановлено, що до трудової книжки позивача не було внесено записів про перейменування Головного обласного заводу "Ремпобуттехніка" на Дніпропетровський обласний завод "Ремпобуттехніка", який було реорганізовано у орендне підприємство завод "Ремпобуттехніка".
Отже, роботодавцем позивача було порушено вимоги «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях» від 20.06.1974 № 162», щодо внесення відомостей про зміну назви підприємства до трудової книжки позивача.
При цьому судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів від 20.12.1991 року № 1837, зареєстровано орендне підприємство завод "Ремпобуттехніка". У пункті 1.5 статуту орендного підприємства завод "Ремпобуттехніка" зазначено, що воно є правонаступником Дніпропетровського обласного заводу "Ремпобуттехніка".
У даному випадку суд виходить із того, що порушення вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях» від 20.06.1974 № 162» підприємством на якому працював позивач, не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду 15.01.1980 року по 01.10.1992 року до трудового стажу позивача, оскільки позивач не несе відповідальності за правильність заповнення власної трудової книжки, а записи до неї вносились відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, відповідно недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Також, не передання документів ліквідованого підприємства до архіву не може бути наслідком відмови у зарахуванні стажу роботи на такому підприємстві.
Таким чином суд вважає, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії було протиправно не враховано стаж роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 рік у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка", яке в подальшому було реорганізовано у Дніпропетровське орендне підприємство завод "Ремпобуттехніка", оскільки наявність такого стажу підтверджується записами в трудовій книжці позивача.
Враховуючи що судом визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до стажу позивача періоду роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 рік, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період до трудового стажу.
Щодо вимоги призначити та виплачувати пенсію, зарахувавши до стажу період роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка" та Дніпропетровському орендному підприємстві заводі "Ремпобуттехніка", починаючи з 29.08.2019 року, суд звертає увагу, що пенсія позивачу на момент звернення до адміністративного суду 29.08.2019 року вже була призначена.
В даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії позивача враховуючи його стаж роботи за період з 15.01.1980 року по 01.10.1992 рік у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка" та Дніпропетровському орендному підприємстві завод "Ремпобуттехніка".
В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 при обчислені пенсії періоду роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка" та Дніпропетровському орендному підприємстві завод "Ремпобуттехніка".
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка" та Дніпропетровському орендному підприємстві завод "Ремпобуттехніка".
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту призначення 29.08.2019 року, враховуючи зарахований до стажу роботи період з 15.01.1980 року по 01.10.1992 року у Головному обласному заводі "Ремпобуттехніка" та Дніпропетровському орендному підприємстві завод "Ремпобуттехніка", з урахуванням виплачених сум.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14 січня 2020 року.

Суддя С.І. Озерянська