Справа № 640/22379/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2019 у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ГУ ДФС у м. Києві звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, просило:

- стягнути з приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» суму боргу у розмірі 6 496 622, 75 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням приватне акціонерне товариство «Київський річковий порт» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача з земельного податку з юридичних осіб (Печерський район) у розмірі 25 453,12 грн. утворилася на підставі:

- поданих відповідачем декларацій та звітів з плати за землю, в яких самостійно визначені грошові зобов`язання в розмірі 6 046, 87 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 15.11.2016 № , яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 1 487, 24 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 14.12.2016 № , яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання в загальному розмірі 297, 45 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 05.09.2017 № , яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання в загальному розмірі 619, 37 грн. та пеня в сумі 17 002, 19 грн.

Також, заборгованість відповідача з земельного податку з юридичних осіб (Подільський район) у розмірі 5 486 787, 20 грн. утворилась на підставі:

- поданих платником податків декларацій та поданих до них уточнюючих звітів з плати за землю, в яких самостійно визначені грошові зобов`язання;

- податкового повідомлення-рішення від 13.10.2014 № , яким відповідачу визначено грошове зобов`язання в сумі 170, 00 грн.;

- нарахованого відсотку за розстрочення-відстрочення податкового боргу на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.06.2013 у справі № 826/407/13-а за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва Державної податкової служби до публічного акціонерного товариства «Київській річковий порт» про стягнення податкового боргу, якою розстрочено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 у даній справі на 67 календарних місяців з червня 2013 року та наказу Державної податкової адміністрації України від 07.12.2010 № 927 № К/800/28922/13 від 18.06.2013, рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання № 1 від 14.11.2012 у розмірі 150 888, 45 грн. та пені в сумі 2 664 701,70 грн.

При цьому, заборгованість відповідача з податку на додану вартість в сумі 984 382, 13 грн. виникла на підставі поданих ним декларацій та уточнюючих податкових декларацій, в яких самостійно визначені грошові зобов`язання на суму 925 962,22 грн. та податкового повідомлення-рішення від 21.06.2018 № на суму 1 904, 98 грн. та пені в сумі 56 514, 93 грн.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки у публічного акціонерного товариства «Київській річковий порт» перед бюджетом виникла заборгованість, то позов підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх фактичних обставин справи та надання їм належної правової оцінки, у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

В свою чергу, у відповідності до норм абзацу 1 пункту 57.1, пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вірно було встановлено судом, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2016 у справі № 826/16904/14 частково задоволено позов публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 № , в частині збільшення суми грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб на 4 860 431, 30 грн., в тому числі за основним платежем - 3 888 345, 04 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 972 086, 26 грн. Зазначена постанова Окружного адміністративного суду міста Києва набрала законної сили 17.11.2016.

При цьому, грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 13.10.2014 № на суму 170, 00 грн. станом на час розгляду даної справи є узгодженим.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем інших податкових повідомлень-рішень.

В силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.

Доказів сплати визначеної суми податкового зобов`язання у встановленому порядку до суду не надано, а тому, спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом надіслано відповідачу податкові вимоги від 12.01.2010 №1/8 та від 03.03.2010 № 2/615, які отримані представником відповідача 01.02.2010 та 15.03.2010 відповідно, про що свідчать копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які наявні в матеріалах справи.

При цьому, оскільки податковий борг відповідача не переривався, то інші податкові вимоги позивачем не формувались.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем належних доказів про сплату податкових зобов`язань у розмірі 6 496 622, 75 грн., як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, не надано, як і не надано доказів щодо оскарження зазначених податкових вимог, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню, що вірно встановлено судом першої інстанції

При цьому, аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 27.01.2020.