Справа № 160/8354/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 січня 2020 року Справа №160/8354/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кучми К.С.

при секретарі судового засідання - Чорній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі заяви ОСОБА_1 , Державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пилявець Тетяни Сергіївни, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №160/8354/18, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 р. по справі №160/8354/18 позов Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого об`єкту нерухомості та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково, а саме: зобов`язано ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт будівництва - гараж за адресою: АДРЕСА_1 з компенсацією витрат пов`язаних з таким знесенням. У задоволенні решти позову відмовлено.

До суду 17.01.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просить суд за власною ініціативою встановити інший спосіб виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року, а саме зазначити «Знести самочинно збудований об`єкт будівництва гараж за адресою: АДРЕСА_2 з компенсацією витрат, пов`язаних з таким знесенням з ОСОБА_2 ».

24.01.2020 року до суду від Державного виконавця Царичанського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пилявець Т.С. надійшла заява, в якій заявник просить змінити спосіб виконання рішення з примусового виконання виконавчого листа №160/8354/18 виданого 07.05.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, а саме в резолютивній частині зазначити знести самочинно збудований об`єкт будівництва - гараж за адресою: АДРЕСА_1 , замість зобов`язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт будівництва - гараж за адресою: АДРЕСА_1 з компенсацією витрат пов`язаних з таким знесенням, на примусове знесення такого об`єкта.

Також, до суду 24.01.2020 року від Департамента державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області надійшла заява, в якій заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення з примусового виконання виконавчого листа по справі №160/8354/18 від 07.05.2019 року, а саме в резолютивній частині зазначити «знести самочинно збудований об`єкт будівництва - гараж за адресою: АДРЕСА_1 , з компенсацією витрат пов`язаних з таким знесенням з ОСОБА_2 ».

Ухвалою суду від 30.01.2020 року було об`єднано для спільного розгляду і вирішення заяви ОСОБА_1 , Державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пилявець Тетяни Сергіївни, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №160/8354/18 - об`єднати в одне провадження. Матеріали заяв 39вр-20/160/8354/18, 62вр-20/160/8354/18 та 64вр-20/160/8354/18 №160/840/19 приєднати до матеріалів заяви 39вр-20/160/8354/18.

В судове засідання сторони своїх представників не направили, про день та час розгляду заяв повідомлялися належним чином.

До суду 28 та 29 січня 2020 року від ОСОБА_1 та від Державного виконавця Пилявець Т.В. надійшли клопотання про розгляд даного питання без їх участі.

Судом також встановлено, що на виконанні у державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження АСВП № 59182213 з примусового виконання виконавчого листа № 160/8354/18 виданого 07.05.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт будівництва - гараж за адресою: АДРЕСА_1 з компенсацією витрат пов`язаних з таким знесенням. Виконавче провадження відкрито 23.05.2019 року. 01.08.2019 року був складений акт державного виконавця про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії передбачені виконавчим документом. Боржником добровільно рішення суду не виконується, факт не виконання підтверджується актами державного виконавця від 12.08.2019 року та 22.08.2019 року. Боржник неодноразово викликався до відділу ДВС для виконання рішення суду та попереджався про кримінальну відповідальність за ст.382 КК України, але заходи щодо самочинно збудованого об`єкта не вживає, що свідчить про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. 03.09.2019 року державним виконавцем було закрито виконавче провадження та направлено до Царичанського ВП Новомосковського ВП повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України. Однак, після перевірки начальником Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 02.12.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, з метою звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про зміну способу виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов`язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов`язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановлені відповідальності за невиконання таких рішень.

Вказаний принцип обов`язковості судових рішень поряд із Конституцією України знайшов своє відображення і в КАС України, а саме у статті 370 КАС України - судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (пункт 40 Рішення від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції") право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975 року). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 15.03.2001 року у справі "Піалопулос та інші проти Греції", якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Згідно з пунктом 66 Рішення Європейського Суду у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy) ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Також в Рішенні від 29.06.2004 року у справі "Войтенко проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися.

Отже, суд приходить до висновку, що невиконання боржником судового рішення, що набрало законної сили, може свідчити про порушення права особи, гарантованих пунктом 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, із змісту даної норми вбачається, що ст.378 КАС України визначає підстави та порядок відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі з метою створення оптимальних умов для належного та якісного його виконання у процесі виконавчого провадження.

Наведена норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу та порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Відтак, встановлення способу виконання рішення не повинно змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Під порядком виконання рішення слід розуміти законодавчу послідовність і зміст виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що передбачені законом підстави для задоволення даних заяв - відсутні.

Керуючись статтями 248, 256, 241,248, 378 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 , Державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пилявець Тетяни Сергіївни, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі №160/8354/18 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали відповідно до вимог ст.295 КАС України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя К.С. Кучма