Справа № 352/1698/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 352/1698/18 пров. № 857/12378/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2019 року у справі № 352/1698/18 (рішення ухвалено в м. Івано-Франківську, головуючий суддя Хоминець М.М., повне судове рішення складено 23.08.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 22.08.2018 звернувся в суд з адміністративним позовом до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, в якому просив:

-визнати неправомірними дії відповідача у частині складення протоколу про адміністративне правопорушення від 13.07.2018 р. та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.07.2018 р. № 377/0/92-18-ДК/0187По/08/01/-18;

- прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що на в оскаржуваній постанові відсутні докази самовільного захоплення земельної ділянки, не вказано обставин та свідків, за якими такий факт було встановлено. Відповідач вказав на здійснення ФГ «Персей Агро» самовільного захоплення земельної ділянки шляхом розорювання, однак, на момент винесення оскаржуваної постанови такі сільськогосподарські роботи як «розорювання» не проводилися.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову № 377/0/92-18-ДК/0187По/08/01/-18 від 27 липня 2018 року старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління- начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Р.М. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП. У решті адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи, а також невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до помилкового прийняття рішення. Зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено та не встановлено чи земельна ділянка площею 19,4084 га (кадастровий номер :14:001:0004), що передана за договором підряду № 19/16/2 від 19.12.2016, входить у 803,00 га на які укладено Прикарпатською ДСДС Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України договір. Вказує на безпідставне посилання суду першої інстанції на правомірність Прикарпатської ДСДС на укладення Договору підряду, оскільки державним інспектором у ході здійснення заходів державного контролю встановлено, що Прикарпатська ДСДС не є належним користувачем земельної ділянки, яка є предметом оскаржуваної постанови, відповідно, договір підряду не міг бути укладений на таку земельну ділянку. Сам договір підряду вважає нікчемним в силу закону. Оскільки ФГ «Персей Агро» не заперечувало факту здійснення сільськогосподарського обробітку на земельній ділянці, яка є предметом оскаржуваної постанови, тому вважає, що дії ОСОБА_1 як керівника ФР «Персей Агро» правомірно було кваліфіковано як самовільне зайняття земельної ділянки.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на адресу апеляційного адміністративного суду надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у даній справі без участі уповноваженого представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що згідно акта обстеження земельної ділянки від 17.04.2018 № 377/0/92-18-ДК/313/АО/10/01/-18, складеного старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Семчуком Р.М. з метою встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки, встановлено, що земельна ділянка площею 19,4084 га з кадастровим номером :14:001:0004, що розташована на території с. Підпечери Тисменицького району Івано-Франківської області, обробляється шляхом розорювання (а.с.83-85).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30.05.2018 № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Семчуком Р.М. проведена перевірка з питання здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, зокрема земельної ділянки площею 19,4084 га з кадастровим номером :14:001:0004, у результаті якої встановлено, що вона обробляється ФГ «Персей Агро» шляхом розорювання без відповідних документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою (а.с.86-90).

13.07.2018 відповідачем-1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 377/0/92-18-ДК/0165П/07/01/-18, згідно з яким на підставі даних акта від 30.05.2018 № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18 встановлено, що ФР «Персей Агро», в особі керівника Слободяна Володимира Романовича, вчинено самовільне зайняття земельної ділянки державної форми власності площею 19,4084 га (кадастровим номером :14:001:0004).

Відповідальність за вчинене правопорушенням передбачена п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України та ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 13 год. 15 хв. 19.07.2018 у приміщенні ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Постановою старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель заступника начальника управління - начальника відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Р.М. про накладення адміністративного стягнення від 27 липня 2018 року № 377/0/92-18-ДК/0187По/08/01/-18, отриманою позивачем 16.08.2018, на ОСОБА_1 як керівника ФР «Персей Агро» накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Вказаною постановою позивача визнано винним у самовільному зайнятті земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 19,4084га з кадастровим номером :14:001:0004, що розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, яка перебуває у сільськогосподарському обробітку ФГ «Персей Агро» (шляхом розорювання) без документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою (а.с.8-10).

Не погодившись з діями відповідачів та прийнятою постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив того, що на момент укладення договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016, умови такого дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 30.05.2018 за № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18, оскільки, всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами. Факт самовільного зайняття земельної ділянки з боку позивача не знайшов свого підтвердження у рамках розгляду даної справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом «б» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у самовільному зайнятті земельної ділянки, суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» визначено поняття самовільного зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки, як: - з об`єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; - відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; - відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; - такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена жодним нормативно-правовим актом України; - з суб`єктивної сторони - такі дії є винними.

Як зазначено у постанові про накладення адміністративного стягнення від 27.07.2018 №377/0/92-18-ДК/0187По/08/01/-18, встановлено, що сільськогосподарські роботи на спірній земельній ділянці ФГ «Персей Агро» здійснюються на підставі договору контрактації сільськогосподарської продукції №19/16/3 від 19.12.2016, укладеного з Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України земельних ділянок.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 у справі №0940/1556/18 за позовом Фермерського господарства «Персей Агро» до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування припису від 31.07.2018 за №377/0/19-18-ДК/189Пр/03/01/-18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019, та з урахуванням ухвали Верховного Суду від 04.06.2019 у цій же справі про відмову у відкритті касаційного провадження, встановлено, що роботи, які здійснювались Фермерським господарством «Персей Агро» на земельній ділянці площею 19,4084 га, кадастровий номер :14:001:0004, яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області проводились на підставі Договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016 та додаткових угод до договору, зокрема Додаткової угоди за № 4 від 19.12.2016 до договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016, за яким позивач (Підрядник) зобов`язується надати Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (Замовник) комплекс послуг та робіт в процесі виробництва сільськогосподарської продукції Замовником на сільгоспугіддях Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і оплатити вартість послуг Підрядника.

При цьому, судом у вказаній справі встановлено, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, укладаючи договір підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016, діяла правомірно, оскільки протягом тривалого часу користувалась земельною ділянкою площею 19, 4084 га, кадастровий номер :14:001:0004, яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1231/17 від 24.10.2017, яке набрало законної сили.

Державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області здійснено 31.10.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 102489914 від 03.11.2017, тобто після укладення і виконання договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016.

Відтак, на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано.

Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отож, ФГ «Персей Агро», надаючи сільськогосподарські послуги з обробітку спірної земельної ділянки, діяло як Підрядник за замовленням Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України та не є фактичним користувачем такої земельної ділянки.

Дотримуючись умов вказаного договору підряду, позивач, як керівник ФГ «Персей Агро», жодним чином не допустив порушення земельного законодавства, що відображені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18 від 30.05.2018, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і виконання такого не заперечується сторонами.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції з наявних у матеріалах доказів не встановлено належних та допустимих доказів недійсності вищевказаних договору підряду та додаткових угод до такого, в тому числі щодо їх нікчемності.

Колегія суддів також вважає за необхідне вказати, що скаржник, встановивши порушення вимог земельного законодавства, міг застосувати певні види зобов`язань чи стягнень лише відносно фактичного землекористувача - Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії щодо спірної земельної ділянки як замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання земельної ділянки до моменту проведення її реєстрації в жовтні 2017 року.

В силу приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

На підставі системного аналізу законодавчих положень, враховуючи, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що скаржником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження факту вчинення позивачем, як керівником ФГ «Персей Агро», правопорушення передбачене статтею 53-1 КУпАП, не доведено дотримання вимог статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності у діях позивача, як керівника ФГ «Персей Агро», події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП, скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2019 року у справі № 352/1698/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар