Справа № 360/2289/19
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року справа №360/2289/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року в справі № 360/2289/19 (головуючий І інстанції Ірметова О.В., повний текст судового рішення складено та підписано 25 жовтня 2019 року в м. Сєвєвродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі відповідач, Управління, орган соціального страхування), в якому просила визнати протиправною бездіяльність Управління щодо неприйняття, ненадання рішення за результатом розгляду заяви про призначення страхових виплат та зобов`язати призначити одноразову допомогу в розмірі, що є не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті чоловіка ОСОБА_1 в червні 2013 року у відповідності до постанови правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 № 24 «Про затвердження Порядку призначення перерахування та проведення страхових виплат» вона звернулася до Свердловського відділення Управління із заявою про призначення страхових виплат.

З огляду на те, що починаючи з червня 2014 року відділення поштового зв`язку на окупованій території Луганської області не працювали, позивач не був обізнаний про місцезнаходження документів. У 2016 році місцезнаходження документів було встановлено й після збирання документів, яких не вистачало, ОСОБА_1 звернулася до Біловодського відділення Управління із заявою про виплати страхових виплат. Заяву подано у зв`язку з тим, що фахівці Станично-Луганського відділення Управління вимагали написання нової заяви, посилаючись на те, що вказаний підрозділ є окремою юридичною особою, тому в них відсутні будь-які відомості щодо звернення позивача до Свердловського відділення Управління у 2013 році. За результатом розгляду поданої позивачем заяви, листом від 12.10.2018 №03-11/1304 Біловодське відділення Управління відмовило у призначенні страхових виплат (а.с. 4-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення страхових виплат від 28.09.2018;

- зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Луганській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення страхових виплат від 07.06.2017 та від 28.09.2018 та прийняти відповідні мотивовані рішення за результатами розгляду таких заяв.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, орган соціального страхування подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що потерпілий ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловську Луганської області. Виплати потерпілому проводились з 01.04.2001 по 13.04.2013. Зазначені виплати були припинені в зв`язку зі смертю потерпілого.

Місто Свердловськ Луганської області розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 10855-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відділенням не здійснено переміщення в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі як передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» від 07.11.2014 № 595. Справи про страхові виплати залишилися на тимчасово окупованій території.

ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа вперше звернулась до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі Луганської області 07.06.2017, надавши заяву про призначення страхових виплат в разі втрати годувальника разом з іншими документами. У зв`язку з тим, що позивачем не були надані всі документи, передбачені ст. 43 Закону України № 1105-ХІV та підпунктом 6.1 пункту 6 Порядку № 24, відділенням в Станично-Луганському районі надано роз`яснення ОСОБА_1 , що для розгляду заяви про призначення страхових виплат в разі втрати годувальника їй необхідно додати до заяви наступні документи: 1) копії трудових книжок потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати; 2) акта розслідування професійного захворювання за формою П-4 або інші документи, на підставі яких здійснювались страхові виплати ОСОБА_2 ; 3) довідку житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду. Перелічені документи до відділення в Станично-Луганському районі так і не були подані.

Також апелянт звертає увагу суду, що на день смерті ОСОБА_2 його дружина - ОСОБА_1 працювала, тобто не була непрацездатною особою у розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тому вона не має права на одержання щомісячних страхових виплат (а.с. 115-118).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 59).

07 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Станично-Луганського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 (а.с. 62), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Свердловськ, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 58).

Листом Станично-Луганського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 17.08.2017 № 06/140 повідомлено, що для призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника необхідно надати довідку житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності довідку виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду, також необхідно надати до відділення Фонду особову справу потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 56).

28 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із заявою про нарахування страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника (а.с. 50).

Листом від 28.11.2018 № 5129/03-3 повідомлено, що 28.09.2018 позивач надав до Біловодського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області копію її трудової книжки, зміст якої вказує на те, що на час смерті чоловіка позивач перебував у трудових відносинах з ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит», тому ОСОБА_2 не була працездатною особою, яка перебувала на утриманні померлого в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а отже не має права на отримання щомісячних страхових виплат (а.с. 44-45).

Вважаючи, що Управління без належного законодавчо-встановленого підґрунтя не призначає їй належні страхові виплати, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV).

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону № 1105-ХIV суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 1105-ХІV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

За приписами пунктів 1, 3 статті 8 Закону № 1105-ХІV Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Частиною першою статті 22 Закону № 1105-ХІV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з страхових випадків.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Пунктом 2 частини 7 статті 36 Закону № 1105-XIV регламентовано, що страхові виплати складаються із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно із частинами 1 та 3 статті 41 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

При цьому, статтею 44 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Зазначеній нормі відповідають пункти 1.3 та 1.4 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 (далі Порядок № 11).

Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 Порядку № 11 Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що після отримання відповідної заяви від позивача про призначення страхових виплат відповідач зобов`язаний був у десятиденний строк розглянути цю заяву та прийняти відповідне мотивоване рішення щодо призначення страхових виплат або про відмову в їх призначенні, яке оформляється постановою.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції вперше позивач звернувся до Станично-Луганського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із заявою про призначення страхових виплат 07.06.2017.

За результатами розгляду заяви відповідачем надано відповідь листом Станично-Луганського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 17.08.2017 № 06/140.

28 вересня 2018 року позивач звернувся до Біловодського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із заявою про призначення пенсії, проте жодного рішення, прийнятого за результатами розгляду зазначеної заяви, відповідачем не надано.

Отже, за наслідками розгляду заяв позивача від 07.06.2017 та від 28.09.2018 відповідачем не прийнято відповідного рішення про призначення страхових виплат чи про відмову в їх призначенні, що є порушенням вимог статті 44 Закону № 1105-XIV та пунктів 1.3 та 1.4 Порядку № 11.

Таким чином, в межах спірних правовідносин органом соціального страхування допущено протиправну бездіяльність в частині неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 про призначення страхових виплат та неприйняття відповідних рішень за результатами їх розгляду. Отже доводи Управління з цього приводу підлягають спростуванню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача на підставі частини другої статті 9 КАС України необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення страхових виплат від 07.06.2017 та від 28.09.2018 та прийняти відповідні рішення за результатами розгляду таких заяв.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року в справі № 360/2289/19 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року в справі № 360/2289/19 залишити без змін.

Повний текст судового рішення складено та підписано 29 січня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук