Справа № 280/3418/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3418/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (суддя Новікова І.В., рішення складено в повному обсязі 17.09.2019 року) у справі №280/3418/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Простозайм"

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про скасування постанови,-

встановив:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 19.04.2019 №218/575/15-3/9-П про застосування штрафних санкцій.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено. Суд обґрунтував своє рішення тим, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими та доведеними.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції (аб. 4 с. 5 рішення) робить посилання на те, що відповідно до частини 1.12 розділу І Положенням про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319 (далі-Положення), належним чином оформлений акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто керівнику або уповноваженій особі під підпис.

Згідно з частиною другою ст. 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664- III (надалі - Закон №2664) про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 41 цього Закону, уповноваженою особою, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи чи фізичної особи - підприємця та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надсилається посадовій особі, яка має право накладати штраф.

Відповідно до частини шостої ст. 42 Закону № 2664-ІІІ посадові особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 30 днів після надходження документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, шо надсилається учаснику ринків фінансових послуг.

Суд першої інстанції (аб. 4 с. 5 рішення) робить посилання на те, що відповідно до частини 1.12 розділу І Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319, належним чином оформлений акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто керівнику або уповноваженій особі під підпис.

Зазначає, що у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, у даному визначенні йдеться мова про дії Нацкомфінпослуг вибирати рішення виключно в межах закону. Практика щодо застосування штрафних санкцій Нацкомфінпослуг складається дещо по іншому, коли суди втручаються в дії органу державної влади та їх підміни, фактично позбавляють скаржника права діяти в правовому полі та відповідно до чинного законодавства.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що підставою для складання оскарженої Постанови був акт про неподання запитуваної інформації, а не акт про правопорушення.

Зазначає, що судом першої інстанції порушено основний принцип адміністративного судочинства, який зазначений у ст. 242 КАС України, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з декількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає кращим за даних обставин.

Зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» (далі - Позивач / Товариство) звернулося до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Нацкомфінпослуг про визнання протиправною та скасування Постанови.

Позовні вимоги Товариства обґрунтовані тим, що Відповідачем протиправно вимагалась інформація, не передбачена вимогами законодавства, а вимога відповідача оформлена з порушеннями чинного законодавства, тому у позивача були відсутні підстави для її виконання. Крім того, відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до відповідальності за правопорушення на ринку фінансових послуг. Відповідно до вимоги від 15 березня 2019 року №1514/15-8 (далі-Вимога) щодо надання інформації у зв`язку з тим, що до Нацкомфінпослуг надходять численні звернення громадян щодо врегулювання відносин з позивачем, а отже Товариству необхідно надати протягом 10 днів з дня отримання вказаної вимоги документи та інформацію згідно переліку.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не заперечується (аб. 13 с. 1 рішення), що Товариство листом від 05 квітня 2019 року вих. №369 у відповідь на вимогу щодо надання інформації подано до Нацкомфінпослуг документи та інформацію, а також зазначено стосовно пункту 1 Вимоги, але у зв`язку з тим, що заповнення зазначеної форми потребує значної кількості часу, позивач надає інформацію згідно додатку 1 до вимоги по 672 кредитним договорам, яку встиг підготувати; зазначено про відсутність обов`язку надавати запитувану інформацію та про її надання.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що Товариство не зверталось до Нацкомфінпослуг із заявою щодо подовження строку виконання Вимоги.

Зазначає, що суд першої інстанції не навів жодного доказу щодо того, яким чином вимога порушує право Товариства та не зазначив жодної обставини, не навів в чому полягає його порушене право надісланням Нацкомфінпослуг вимоги, та позивач свідомо не виконав надіслану Вимогу.

Скаржник зазначає, що виходячи з аналізу наведених вище положення законодавства, що регулює спірні правовідносини колегія суддів приходить до висновку, що Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України, яка здійснює державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг шляхом застосування заходів впливу, зокрема, надсилаючи фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

З вказаного слідує, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії можливе лише у разі, якщо такий суб`єкт повинен був вчинити такі дії (або прийняти відповідне рішення) згідно з законодавством і, невчинення цих дій (неприйняття рішення) порушує права позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішення Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №9901/414/18.

18.04.2019 Відповідачем складено акт про неподання інформації, в якому зафіксовано, що станом на дату складання акту Позивачем не надано на Вимогу Нацкомфінпослуг інформацію за встановленою у додатку 1 до вимоги формою за період з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2019 року.

Таким чином, Позивачем на Вимогу надано інформацію та документи не в повному обсязі, що свідчить про вчинення ТОВ «Споживчий центр» зазначеного у п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в частині неподання інформації.

Постановою за вчинення Товариством правопорушення, зазначеного у п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в частині неподання інформації, на підставі ст. 39, п. 3 ч. 1 ст.40, п.2 ч.1 ст.41, ч. 1 ст.42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 17 000,00 грн.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи Позивача про відсутність підстав для виконання надісланої відповідачем Вимоги, оскільки матеріалами справи підтверджено, що Товариство було виконано Вимогу шляхом часткового надання документів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові позивачу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що у зв`язку із надходженням на адресу Нацкомфінпослуг численних звернень громадян щодо врегулювання відносин із ТОВ «Простозайм», відповідачем на адресу позивача надіслано Вимогу від 15.03.2019 р. №1549/15-8 щодо надання інформації та документів, в якій Нацкомфінпослуг вимагало протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги надати:

1. За встановленою формою (Додаток №1) інформацію про укладені кредитні договори (договори позики) з фізичними особами за період з 01.07.2018 р. по 28.02.2019 р. окремо за кожним місяцем зазначеного періоду;

2. Копії внутрішніх правил надання фінансових послуг Товариства (далі - Правила) зі всіма змінами та додатками, які діяли протягом періоду зазначеного у пункті 1 даної вимоги;

3. Копії примірних договорів надання фінансових послуг Товариства (далі - Договори) зі всіма змінами та додатками відповідно до яких Товариством було укладено зі споживачами фінансових послуг кредитні договори (договори позики) за період, зазначений у пункті 1 даної вимоги;

4. Копії п`яти будь-яких договорів позики, укладених з позичальниками в період дії кожної редакції Правил та Договорів;

5. У випадку, якщо Товариством укладались електронні договори надати інформацію щодо порядку (процедури), в якій зазначити чітку послідовність (хронологію) всіх дій щодо укладання електронних договорів, вчинених Товариством та позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з обов`язковим зазначенням часу та дати таких дій та наданням копій електронних документів (повідомлень) роздрукованих у паперовій формі, що підтверджують такі дії (далі Алгоритм). Крім того, надати підтвердження відправлення оферти споживачу та прийняття такої оферти (акцепт) споживачем у порядку встановленому частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (у випадку якщо Алгоритм змінювався протягом зазначеного у пункті 1 періоду окремо за кожним періодом дії Алгоритму).

Листом від 28.03.2019 ТОВ «Простозайм» повідомило Нацкомфінпослуг про те, що: «…в період з 01.01.2018 по 28.02.2019 Товариство здійснювало підготовку до основної діяльності надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. В періоді з 01.01.2018 по 28.02.2019 кредитні договори (договори позики) в будь-якій формі: безпосередньо або дистанційно в електронній формі, з фізичними особами не укладались. Додаток 1 вимоги не надається, у зв`язку з відсутністю інформації для його заповнення. Примірні договори та правила, що надавалися при реєстрації до Нацкомфінпослуг, не змінювалися та Товариством для укладання договорів не використовувалися.

Відповідач, вважаючи, що позивачем не надано у повному обсязі документи та інформацію, запитувані у вимозі від 15.03.2019 р. за №1549/15-8, дійшов висновку про вчинення Товариством правопорушення, зазначеного у ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у вигляді неподання інформації, про що складено акт від 18.04.2019 р. №575/15-3/9.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято постанову від 19.04.2019 року №218/575/15-3/9-П про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Простозайм» штрафної санкції у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку із вчиненням правопорушення, зазначеного у п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у вигляді неподання інформації.

Не погодившись з постановою Нацкомфінпослуг від 19.04.2019 року №218/575/15-3/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послугу, в розмірі 17000,00 грн., ТОВ «Простозайм» звернулося до Нацкомфінпослуг із скаргою.

Листом від 29.05.2019 р. №3820/15-8 щодо розгляду скарг Нацкомфінпослуг повідомила позивача проте, що у разі незгоди із прийнятою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 19.04.2019 року №218/575/15-3/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, у розмірі 17000,00 грн., постанова може бути оскаржена в суді.

Не погоджуючись із постановою про застосування штрафної санкції, позивач звернувся до суду із позовом.

Суд, приймаючи рішення у справі, виходив з того, що загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлює Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Повноваження національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначені у статті 28 цього Закону. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Закону Національна комісія може, зокрема, накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону. Частиною 2 статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 41 цього Закону, уповноваженою особою, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи чи фізичної особи - підприємця та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надсилається посадовій особі, яка має право накладати штраф.

Згідно частини 6 статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» посадові особи національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 30 днів після надходження документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається учаснику ринків фінансових послуг.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 р. №2319, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 р. за №2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги. Це Положення визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження.

Суд встановив, що відповідачем не було дотримано вимог п. 4 цього Положення. Так, відповідачем не надсилалось рекомендованим листом з повідомленням про вручення ТОВ «Простозайм» та не вручалось особисто її керівнику чи уповноваженій особі під підпис примірника акту про неподання інформації від 18.04.2019 р. №575/15-3/9, а також повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення вимог законодавства у сфері надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом від 18.04.2019 р. №575/15-3/9. Відповідачем не було забезпечено право представника позивача знайомитися з усіма матеріалами, які є у справі про правопорушення; бути присутнім при розгляді справи про правопорушення; надавати пояснення (у тому числі письмові), заявляти клопотання по суті виявленого порушення (пункт 4.14 Положення №2319).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що застосування штрафних санкцій повинно відбуватися з суровим дотриманням принципу офіційності та за участі представника зацікавленої особи, до якої наявні підстави для застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з тим, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 19.04.2019 р. №218/575/15-3/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачений законодавством України, та без урахування права особи на участь в процесі прийняття цього рішення, що є безумовною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Суд першої інстанції також надав вірну оцінку доводам відповідача, що Закон не передбачає надсилання акту про неподання товариством інформації та участі представника у розгляді справи, оскільки це прямо унормовано підзаконним актом, що прийнято на виконання Закону і який підлягає застосуванню.

Також слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд першої інстанції надав вірну оцінку рішенню відповідача в контексті цієї норми КАС України.

Колегія суддів також звертає увагу, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише свідчать про незгоду з ними. Крім того, апеляційна скарга по більшій часті уявляє собою цитати з різних джерел, а фактичні обставини стосуються іншого суб`єкта ТОВ «Споживчий центр» .

Згідно ст. 16 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в справі немає.

Керуючись ст. ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 280/3418/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко