Справа № 420/5383/19
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5383/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у врахуванні при обчисленні пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу підряд у період з 01.01.1992 по 31.12.1996 згідно довідки про заробіток № 06/2-547 від 03.10.2014;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з врахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу підряд у період з 01.01.1992 по 31.12.1996 згідно довідки про заробіток № 06/2-547 від 03.10.2014.

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року судом позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

27 листопада 2019 року до суду від позивача за вх.№44710/19 надійшла належним чином оформлена позовна заява та належним чином засвідчені додатки у двох примірниках.

Ухвалою від 02 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№ 44710/19), відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивачу була призначена пенсія на пільгових умовах за Списком №1, однак, при визначенні розміру пенсії позивача, органами ПФУ не була врахована довідка про заробіток за період до 01.07.2000 року, а саме за період з 01.01.1992 по 31.12.1996. Позивач вказує, що своєю відповіддю від 27.06.2019 року № 1341/Л-11 Головне управління ПФУ в Одеській області в перерахунку пенсії позивачу відмовило, посилаючись на те, що для цього немає законних підстав. Позивач зазначає, що із вказаними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не згоден, вважає їх протиправними та таким що порушують його право на належне пенсійне забезпечення. Посилаючись на статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначає, що ним до управління Пенсійного фонду України в Одеській області були надані архівна довідка про заробіток для обчислення пенсії встановленої форми та змісту № 06/2-547 від 03.10.2014, що містить данні щодо його заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, а також копії табуляграм з нарахування позивачу заробітної плати за цей період, що є первинною підтверджуючою документацією. Оригінали зазначених документів зберігаються в архіві відокремленого підрозділу «Управління допоміжного виробництва» Державного підприємства «Торезантрацит» за адресою: 86609, Донецька область, м. Торез, вул. Заводська, буд. 2. Проте, відповідачем ці дані не враховані.

16 грудня 2019 року до суду від відповідача за вх.№47602/19 надійшов відзив на позов (а.с.79-82), у якому, посилаючись на ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 зазначає, що заява позивача від 21.05.2019 не відповідає формі для заяв про перерахунок пенсії, встановленій вищезазначеним Порядком, а укладена в довільній формі. Отже, в управлінні обов`язок прийняти рішення щодо перерахунку пенсії не виник, оскільки відповідна заява у встановленій вимогами Порядку формі позивачем подана не була. При цьому, позивач не звертався до управління із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка. Вказує, що архівна довідка про заробітну плату від 03.10.2014 № 06/2-547 за період роботи з 01.05.1987 по 30.06.2000, видана державним підприємством «Торезантрацит» Донецької області може бути врахована за умови підтвердження первинними документами. Оскільки, дане підприємство знаходиться на території тимчасово непідконтрольній українським органам державної влади, провести перевірку первинних документів на даний час не має можливості. Відтак, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на адміністративний позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та відзив та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно протоколу №302 від 20 червня 2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 17.06.2016 року (а.с.88).

ОСОБА_1 звернувся до Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою від 21 травня 2019 року (а.с.43), в якій просив зокрема переглянути розмір його пенсії з урахуванням даних щодо його заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 року згідно наданої довідки №06/2-547 від 03.10.2014 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області від 27.06.2019 року №1341/Л-11 (а.с.45-46) позивачу зокрема повідомлено, що «…Стосовно обчислення заробітної плати.

Згідно з п. 1 ст. 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами для обчислення пенсії також, враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд-до 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, архівні довідки про заробітну плату від 03.10.2014 №06/2-547 (5 шт.) за період роботи з 01.05.1987 по 30.06.2000, видані Державним підприємством «Торезантрацит» Донецької області, можуть бути враховані за умови підтвердження первинними документами вказаних в них сум заробітної плати.

Оскільки дане підприємство знаходиться на території тимчасово непідконтрольній Українським органам державної влади, провести перевірку первинних документів не має можливості на даний час.

Одночасно повідомляємо, що пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846) визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа яка звертається за пенсією.

Оскільки, долучені до звернення копії розрахунків по зарплатні не відповідають вимогам п. 2.10 вказаного Порядку, провадити перерахунок пенсії з урахуванням вищезазначених довідок законних підстав немає».

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії з урахуванням довідки від 03.10.2014 року №06/2-547, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до абз.1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 3 Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач, як застрахована особа, має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Як передбачено ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров`я.

Відповідно до абз.1, 2 п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 4 статті 24 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачений порядок визначення розміру пенсії за віком.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема такі документи: 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

Згідно з абз. 1, 2 пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

З аналізу вищезазначеного суд приходить висновку, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 17.03.2015 року по справі № 21-11а15.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування періоду роботи на умовах трудового договору на підприємствах незалежно від форм власності та господарювання до загального трудового стажу особи.

Згідно з ст. 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що у період з 18 березня 1987 року по 27 лютого 2001 року ОСОБА_1 працював у державному підприємстві «ТОРЕЗАНТРАЦИТ», що підтверджується записами №8-9, 11-20 у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с.67-74).

При цьому, вказаний період роботи враховано позивачу при призначенні пенсії згідно розрахунку стажу (а.с.89).

В матеріалах справи наявна довідка про заробіток для обчислення пенсії від 03.10.2014 року №06/2-547 архіву відокремленого підрозділу «УПРАВЛІННЯ ДОПОМІЖНОГО ВИРОБНИЦТВА» державного підприємства «ТОРЕЗАНТРАЦИТ» (а.с.21), у якій зазначений заробіток ОСОБА_1 за період з січня 1992 року по грудень 1996 року.

У вказаній довідці зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок) та що довідка видана на підставі особового рахунку 1327 (з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем до суду надані засвідчені завідувачем архіву відокремленого підрозділу «УПРАВЛІННЯ ДОПОМІЖНОГО ВИРОБНИЦТВА» державного підприємства «ТОРЕЗАНТРАЦИТ» копії особових листів 1327 (а.с.22-42).

При цьому з вищевказаного листа відповідача від 27.06.2019 року №1341/Л-11 вбачається, що єдиною підставою для не здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки від 03.10.2014 року №06/2-547 є неможливість перевірити її дані у зв`язку з перебуванням підприємства на тимчасово непідконтрольній Україні території, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позов на невідповідність заяви позивача вимогам Порядку №22-1.

Додатком 1 до вищевказаного Порядку №22-1 встановлено форму довідки про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року, в якій серед іншого має бути вказано про те що:

- на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок);

- назви первинних документів, на підставі яких видана довідка;

- адреса знаходження первинних документів, на підставі яких видана довідка;

- підприємство, установа або організація не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці.

З вищенаведеного вбачається, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами із вказівкою на їх назви та місце розташування у відповідній довідці.

При цьому суд зазначає, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», встановлено забезпечення до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. місто Чистякове (до 2016 року - м.Торез) Донецької області..

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Донецька область у підпункті 25 пункту 1 розділу «Донецька область» включено м. Чистякове.

Враховуючи, що в довідці від 03.10.2014 року №06/2-547, виданої архівом відокремленого підрозділу «УПРАВЛІННЯ ДОПОМІЖНОГО ВИРОБНИЦТВА» державного підприємства «ТОРЕЗАНТРАЦИТ» зазначений період з січня 1992 року по грудень 1996 року, тобто до дати обов`язкового переміщення бюджетних підприємств з тимчасово окупованої території, та враховуючи те, що довідка засвідчена відтисками штампу та печатки вказаної установи, то суд доходить висновку, що спірна довідка видана повноважним органом та є належним та допустимим доказом.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2019 року по справі №227/414/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість первісної вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з урахуванням вимог ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за доцільне задовольнити її шляхом визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року згідно довідки про заробіток для обчислення пенсії № 06/2-547 від 03.10.2014 року, виданої архівом відокремленого підрозділу «УПРАВЛІННЯ ДОПОМІЖНОГО ВИРОБНИЦТВА» державного підприємства «ТОРЕЗАНТРАЦИТ», викладеної у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.06.2019 року №1341/Л-11.

В свою чергу, вирішуючи вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з врахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу підряд у період з 01.01.1992 по 31.12.1996 згідно довідки про заробіток № 06/2-547 від 03.10.2014, суд виходить з наступного.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправною відмову, вона також є обґрунтованою та підлягає задоволенню із врахуванням положень ст.9 КАС України шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з врахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року згідно довідки про заробіток № 06/2-547 від 03.10.2014 року, виданої архівом відокремленого підрозділу «УПРАВЛІННЯ ДОПОМІЖНОГО ВИРОБНИЦТВА» державного підприємства «ТОРЕЗАНТРАЦИТ».

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. згідно квитанції №2 від 06 вересня 2019 року (а.с.5).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 768,40 грн., сплаченого згідно квитанції №2 від 06 вересня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року згідно довідки про заробіток для обчислення пенсії № 06/2-547 від 03.10.2014 року, виданої архівом відокремленого підрозділу «УПРАВЛІННЯ ДОПОМІЖНОГО ВИРОБНИЦТВА» державного підприємства «ТОРЕЗАНТРАЦИТ», викладеної у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.06.2019 року №1341/Л-11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з врахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року згідно довідки про заробіток № 06/2-547 від 03.10.2014 року, виданої архівом відокремленого підрозділу «УПРАВЛІННЯ ДОПОМІЖНОГО ВИРОБНИЦТВА» державного підприємства «ТОРЕЗАНТРАЦИТ».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн., сплачений згідно квитанції №2 від 06 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя О.А. Вовченко

.