Справа № 240/9369/19
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/9369/19

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Скорик С.В.,

за участю: представників позивача - Костюкевич-Тарнавської О.В., Забели Л.В., Забели Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Рихальське" Інституту сільського господарства Полісся Національної аграрної академії наук України" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Дослідне господарство "Рихальське" Інституту сільського господарства Полісся Національної аграрної академії наук України" із позовом, в якому просить визнати протиправним (недійсним):

- податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2019, яким позивачу збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 1 082 730,00 грн, а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафними) на 58 879,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2019, в частині збільшення позивачу суми податкового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість" на 748 121,00 грн, а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафними) на 187 030,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2019, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 2 040,00 грн за платежем "Надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення" (з урахуванням заяв від 27.09.2019 та від 20.01.2020).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки перевіряючих ґрунтуються на інформації інвентаризаційних відомостей, тоді як в ході перевірки інвентаризація взагалі не проводилась, первинні документи відсутні, висновки щодо показників фінансово-господарських результатів суперечать один одному, а тому неможливо стверджувати що оцінка доходу позивача достовірно визначена. Крім того, перевіряючими не враховано, що позивач взагалі не є платником екологічного податку.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

02.08.2019 до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Головне управління ДФС у Житомирській області позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Вказує, що в ході перевірки позивачем особисто були надані інвентаризаційні відомості, які складені в ході проведення інвентаризації товариством та які взято до уваги під час перевірки. Крім того, при перевірці позивачем не надані всі документи які запитувались податковим органом. Не було надано і доказів звернення до СБУ із заявою щодо викрадення первинних документів (а.с.48-51).

13.09.2019 через відділ документального забезпечення суду надійшла відповідь на відзив. У якій представник позивача вказав, що з відзивом відповідача не погоджується, вважає доводи відповідача безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства (а.с.71).

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Житомирській області на підставі наказу ГУ ДФС у Житомирській області про відкриття провадження у справі про банкрутство від 27.09.2018 року №90668718 проведена документальна позапланова виїзна перевірка державного підприємства ДП "Дослідне господарство "Рихальське" Інституту сільського господарства Полісся Національної аграрної академії наук України" з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 22.02.2019 року (в тому числі податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 22.02.2019 року (в тому числі податкового законодавства при справлянні податку на прибуток за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року в зв`язку з тим, що станом на дату написання акта перевірки термін подання звітності з 01.01.2018 року по 22.01.2019 року не настав) та з питань законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2015 року по 22.01.2019 року, за результатами якої складено акт від 29.01.2019.2019 №58/06-30-14-14/00729356 (а.с.15-38).

В акті перевірки контролюючим органом зафіксовано, серед інших, наступні порушення:

1. п. 5, п. 21 ПС(Б)О 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. № 290, п. 6 та п. 9 П(С)БО 16 "Витрати", п.п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 1 082 730,0 грн, в тому числі: за 2015 рік - на 847 215,0 грн та за 2017 рік - на 235 515,0 грн;

2. п. 187.1 ст. 187 та п. 188.1 ст. 188, 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України № 2755-У1 від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 422 721,0 грн, в тому числі за січень 2015 року на 31489,0 грн, за лютий 2015 року - на 30734,0 грн, за березень 2015 року - на 46076,0 грн, за квітень 2015 року - на 6386,0 грн, за травень 2015 року - на 80104,0 грн, за червень 2015 року - на 31 462,0 грн, за липень 2015 року - 62625,0 грн, за серпень 2015 року - 199470,0 грн, за вересень 2015 року-47805,0 грн, за жовтень 2015 року 65068,0 грн, за листопад 2015 року - 56102,0 грн, за грудень 2015 року- 17279,0 грн, за січень 2016 року- 22554,0 грн, за лютий 2016 року - 17024,0 грн, за березень 2016 року 10058,0 грн, за квітень 2016 року - 43558,0 грн, за липень 2016 року - на 10268,0 грн, за вересень 2016 року - 550,0 грн, за жовтень 2016 року - 1667,0 грн та за червень 2017 року - 642442,0 грн;

3. п. 46.1 ст. 46, п. 250.2 ст. 250 Кодексу підприємством не подано податкові декларації екологічного податку за 4 квартал 2015 року, 1-4 квартали 2016 року, 1-4 квартали 2017 року та 1-3 квартали 2018 року.

На підставі зазначеного акта ГУ ДФС у Житомирській області 18.02.2019 винесені податкові повідомлення - рішення:

- № , яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 1 082 730,00 грн, а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 58 879,00 грн (а.с.40);

- № , яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 748 121,00 грн, а також за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 187 031,00 грн (а.с.39);

- №, яким до застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 2040 грн за платежем надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (а.с.41).

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 18.02.2019 суд зазначає наступне.

Проведеною перевіркою відображених показників ("Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку") за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 в сумі 12 739 950,0 грн. на підставі наданих для перевірки наявних на підприємстві документів: договорів на здійснення фінансово-господарської діяльності, накладних на реалізацію, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт (наданих послуг), бухгалтерських довідок та розрахунків, відомостей по рахунках 107 "Робоча і продуктивна худоба", 211 "Тварини на вирощуванні", 212 "Тварини на відгодівлі", 271 "Продукція рослинництва", 272 "Продукція тваринництва", 30 "Каса", 31 "Розрахунковий рахунок", 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями та замовниками", 362 "Розрахунки з населенням", 701 "Дохід від реалізації продукції рослинництва", 702 "Дохід від реалізації продукції тваринництва", 703 "Дохід від реалізації іншої продукції", 704 "Дохід від реалізації робіт і послуг", 79 "Фінансові результати", а також Головної книги встановлено їх заниження на загальну суму 1 308 418,0 грн, в тому числі: за 2017 рік - на 1 308 418,0 грн та завищення на загальну суму 2 016 000,0 грн, в тому числі за 2015 рік - на 2 016 000,0 грн.

В ході перевірки на підставі даних Книги обліку руху ВРХ за 2015-2018 рр., звітів про рух худоби, актів на оприбуткування приплоду, відомостей зважування, актів переміщення худоби за період з 01.04.2016 року по 31.12.2018 року, а також інвентаризаційних описів проводилось дослідження руху ВРХ.

В ході дослідження інвентаризаційних відомостей було встановлено, що при проведенні фактичної наявності ВРХ станом на 19.06.2017 року інвентаризаційною комісією встановлено лишки ВРХ в загальній кількості 209 голів загальною вартістю 1308418,0 грн, в тому числі: нетелів в кількості 26 голів вартістю 364797,2 грн, телиць, старше 2-х років в кількості 123 голови вартістю 723500,64 грн, телиць 2015 року в кількості 60 голів вартістю 220120,32 грн.

Відповідно до п. 5 ПС(Б)О 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. № 290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п. 21 ПС(Б)О 15 "Дохід" дохід відображається у бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані, або підлягають отриманню.

Згідно із п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України № 2755-У1 від 02.12.2010 року (далі ПКУ) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Враховуючи вищевикладене, перевіряючими було зроблено висновок, що в порушення п.5, п.21 ПС(Б)О 15 "Дохід", п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ товариством занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, на загальну суму 1 308 418,0 грн., в тому числі: за 2017 рік - на 1 308 418,0 грн.

В ході проведення перевірки встановлено, що при складанні податкової декларації з податку на прибуток за 2015 рік у рядку 01 "дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" задекларовано суму доходу в розмірі 7 921 000,0 грн, який складається з доходів, отриманих від реалізації продукції рослинництва і тваринництва, а також реалізації інших ТМЦ та послуг.

При цьому згідно з даними бухгалтерського обліку ДП ДГ "Рихальське" встановлено, що фактична сума доходів, отриманих підприємством за результатами діяльності 2015 року, становить 5 905 000,0 грн. Крім того, фактичний дохід в розмірі 5 905 000,0 грн. підтверджується загальною сумою реалізації продукції та послуг в розрізі контрагентів, що зазначається у Книгах обліку розрахунків з покупцями за 2015 рік.

Розбіжність між сумою фактично отриманих підприємством доходів за даними бухгалтерського обліку та сумою доходу, задекларованого у рядку 01 "дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" податкової декларації з податку на прибуток за 2015 рік складає 2 016 000,0 грн (7921000,0-5905000,0).

Згідно п. 5 П(С)БО 15 "Дохід", дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу, за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Враховуючи вищевикладене, перевіряючими було зроблено висновок, що в порушення п. 5 П(С)БО 15 "Дохід" підприємством завищено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, по рядку 01 податкової декларації з податку на прибуток на загальну суму 2 016 000,0 грн., в тому числі: за 2015 рік - на 2 016 000,0 грн.

На усний запит ревізорів щодо встановленого порушення посадовими особами підприємства було надано пояснення, що сума доходів в розмірі 2 016 000,0 грн. зазначена попереднім бухгалтером без фактичної реалізації та будь-яких документів, які б підтверджували проведені операції.

Проведеною перевіркою відображених показників ("Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності") за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 в сумі (+) 384,0 грн. на підставі наданих для перевірки наявних на підприємстві документів: договорів фінансово-господарської діяльності, накладних на придбання та видаткових накладних на реалізацію, актів виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортних накладних, відомостей нарахування заробітної плати, нарахувань на зарплату, розрахунків амортизації основних засобів та інших необоротних матеріальних активів, бухгалтерських довідок та розрахунків, авансових звітів, касових документів, банківських виписок, платіжних доручень, відомостей по рахунках 201 "Сировина та матеріали", 203 "Паливо", 205 "Будівельні матеріали", 207 "Запасні частини", 208 "Матеріали сільськогосподарського призначення", 22 "МШП", 231 "Затрати по рослинництву", 232 "Затрати по тваринництву", 233 "Виробництво", 234 "Допоміжне виробництво", 271 "Продукція рослинництва", 272 "Продукція тваринництва", 30 "Каса", 31 "Рахунки в банках", 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями та замовниками", 362 "Розрахунки з населенням", 372 "Розрахунки з підзвітними особами", 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками", 64 "Розрахунки за нарахованими податками і платежами", 65 "ЄСВ", 661 "Витрати на оплату праці", 701 "Дохід від реалізації продукції рослинництва", 702 "Дохід від реалізації продукції тваринництва", 703 "Дохід від реалізації іншої продукції", 704 "Дохід від реалізації робіт і послуг", 79 "Фінансові результати", 901 "Собівартість реалізованої продукції рослинництва", 902 "Собівартість реалізованої продукції тваринництва", 903 "Собівартість іншої продукції", 904 "Собівартісь робіт і послуг", 911 "Загальновиробничі витрати рослинництва", 912 "Загальновиробничі витрати тваринництва", 92 "Адміністративні витрати", 93 "Витрати на збут", 949 "Інші витрати операційної діяльності", Головної книги встановлено їх заниження на загальну суму 6 334 839,0 грн, в тому числі за 2015 рік - на 4 706 751,0 грн та за 2016 рік - на 319 670,0 грн, та за 2017 рік - на 1 308 418,0 грн.

В ході проведення перевірки встановлено, що при проведенні фактичної наявності ВРХ станом на 19.06.2017 року інвентаризаційною комісією встановлено лишки ВРХ в загальній кількості 209 голів загальною вартістю 1 308 418,0 грн, що призвело до заниження фінансового результату за 2017 рік на суму 1 308 418,0 грн.

Також, встановлено, що фактична сума доходів, отриманих підприємством за результатами діяльності 2015 року, становить 5 905 000,0 грн, а у податковій декларації з податку на прибуток - 7 921 000,0 грн. Розбіжність в сумі 2 016 000,0 грн є завищенням задекларованих доходів за 2015 рік.

Суд частково не погоджується із висновками перевіряючих та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПКУ визначено, що органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Відповідно до п. 20.1 ст. 20 ПКУ органи державної податкової служби, серед іншого, мають право:

- для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом (пп.20.1.2);

- запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (пп.20.1.6);

- вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки (пп.20.1.9).

Як зазначалось, в ході перевірки контролюючим органом була використана інформація інвентаризаційних відомостей фактичної наявності ВРХ станом на 19.06.2017.

Як зазначено у вказаній відомості, зазначена інвентаризація була проведена на підставі наказу господарства №5 від 19.06.2017 (а.с.129).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вказана інвентаризація проведена не під час перевірки та не на вимогу контролюючого органу, що суперечить пп.20.1.9 п.20.1 ст.20 ПКУ.

У додаткових поясненнях від 06.11.2019 відповідач зазначає, що висновки інвентаризації знайшли своє відображення також в акті Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області №06-15-10/17 від 03.07.2017.

Водночас, в силу положень ст.20 ПКУ висновки даного акту не можуть бути використані під час перевірки контролюючого органу, оскільки об`єктом перевірки є первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансова, статистична та інша звітність, пов`язана з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Крім того, суд враховує, що при проведенні перевірки руху ВРХ контролюючим органом не враховано, що станом на 04.04.2016 згідно даних бухгалтерського обліку по рахункам 107,211 та 212 загальна кількість ВРХ становила 641 голову.

Тоді як, відповідно до акту прийому-передачі станом на 04.04.2016 загальна кількість ВРХ становила 546 голів (а.с.127-128). При цьому, у вказаному акті не розшифрована загальна кількість ВРХ за типом худоби. Крім того, вказано, що первинні документи книги руху поголів`я відсутні. Отже, на момент передачі матеріальних цінностей новому керівництву була нестача ВРХ.

Як зазначив представник позивача, у результаті зміни керівництва господарства та передачі новому керівництву за вказаним актом матеріальних цінностей та документів, загальна кількість ВРХ станом на 04.04.2016 була відображена у звітності підприємства за типом худоби на власний розсуд, оскільки були відсутні первинні документи, з яких можливо було встановити вік та тип худоби. Звернув увагу, що лишки в кількості 209 голів утворились у зв`язку із неправильним віднесенням худоби до того чи іншого типу, так званим пересортуванням, а тому у дійсності таких лишків не було.

Зазначені обставини підтверджуються висновками, викладеними в акті Управління Північого офісу Держаудитслужби в Житомирській області №06-15-10/17 від 03.07.2017 (а.с.85-98).

Зокрема, вказано, що різниця між фактично наявним поголів`ям станом на 19.06.2017 та даними бухгалтерського обліку становить 70 голів загальною вартістю 1903789,53грн (а.с.95).

Крім того, у балансі підприємства на 30.06.2017 спостерігається зменшення довгострокових та поточних біологічних активів, тобто відсутні будь-які лишки поголів`я (а.с.99).

Відповідно до п. 5 ПС(Б)О 15 «Дохід» , затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. № 290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Як встановлено судом, фактично господарство не мало лишків ВРХ, а тільки недостачу поголів`я, а тому в даному випадку неможливо стверджувати що оцінка доходу позивача в цій частині достовірно визначена.

З огляду на викладене, суд не погоджується із висновком відповідача щодо заниження позивачем фінансового результату за 2017 рік на суму 1 308 418,0 грн та відповідно із донарахуванням податку на прибуток в цій частині.

Щодо твердження позивача про неможливість визначити достовірно дохід підприємства за перевіряємий період, оскільки частина первинних документів була викрадена попереднім керівництвом, суд оцінює критичного з огляду на наступне.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 ПКУ).

Згідно із п.44.3 ст.44 ПКУ платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків (п.44.5 ст.44 ПКУ).

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п.44.6 ст.44 ПКУ).

В ході перевірки при дослідженні первинних бухгалтерських документів та регістрів бухгалтерського обліку ДП "ДГ Рихальське" за період з 01.01.2015 по 22.01.2019 встановлено відсутність у підприємства частини документів, у зв`язку з чим 16.10.2018 контролюючий орган надіслав запит щодо надання вказаних документів (а.с.54), проте позивачем була надана відповідь, що дані документи були викрадені.

У зв`язку із зазначеним позивачу було надано термін 90 днів для відновлення втрачених документів, проте у вказаний термін такі документи не були відновлені. 15.01.2019 контролюючим органом було повторно надіслано запит до підприємства щодо надання первинних документів, у відповідь на який позивач повторно повідомив про відсутність втрачених документів (а.с.55).

При цьому, за повідомленням позивача дані документи були викрадені, тобто не вилучались правоохоронними органами.

Слід зазначити, що зміна керівництва на підприємстві не звільняє від обов`язку наступного керівника вжити дії щодо відновлення втрачених чи викрадених документів та їх надання контролюючому органу під час проведення перевірки.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги п.44.6 ст.44 ПКУ, контролюючий орган правомірно дійшов висновку щодо відсутності у позивача на час складення податкової звітності документів (в тому числі й тих, що були викрадені), що підтверджують показники, відображені у ній та визначив дохід підприємства на підставі наявних первинних документів.

Відповідно до пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПКУ до повноважень контролюючого органу належить визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.

Враховуючи, що судом зроблено висновок про відсутність заниження доходу позивача за 2017 рік на 1 308 418 грн, даний висновок матиме вплив на подальший розрахунок грошового зобов`язання з податку на прибуток, проведений контролюючим органом, а суд позбавлений можливості самостійно визначати суму такого зобов`язання, податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2019 підлягає скасуванню у повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до п.5 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня в тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства.

Отже, з урахуванням висновків суду, зроблених у даній справі щодо необхідності зменшення грошового зобов`язання, контролюючий орган має винести нове податкове-повідомлення-рішення.

Щодо нарахування податкового зобов`язання по податку на додану вартість відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 18.02.2019.

Перевіркою відображених у рядку 1 загальних податкових Декларацій з ПДВ "Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім експорту товарів" показників за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 в загальній сумі 3 398 787,0 грн встановлено, що на їх формування мало вплив здійснення операцій з реалізації лісопродукції, послуг з управління обладнанням, а також відшкодування витрат за електроенергію та комунальні послуги тощо.

Проведеною перевіркою відображених показників в рядку 1 загальних податкових Декларацій з ПДВ "Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім експорту товарів" показників за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 в загальній сумі 3 398 787,0 грн на підставі наданих для перевірки наявних на підприємстві документів: договорів на здійснення фінансово-господарської діяльності, видаткових накладних на реалізацію, актів виконаних робіт (наданих послуг), податкових накладних, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, відомостей по рахунку 107 "Робоча і продуктивна худоба", 20 "Виробничі запаси", 30 "Каса", 31 "Розрахунковий рахунок", 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями та замовниками", 362 "Розрахунки з населенням", 703 "Дохід від реалізації іншої продукції", 704 "Дохід від реалізації робіт і послуг", 79 "Фінансові результати", а також Головної книги встановлено їх заниження на загальну суму 1 422 721,0 грн, в тому числі: за січень 2015 року на 31489,0 грн, за лютий 2015 року - на 30734,0 грн, за березень 2015 року - на 46076,0 грн, за квітень 2015 року - на 6386,0 грн, за травень 2015 року - на 80104,0 грн, за червень 2015 року - на 31 462,0 грн, за липень 2015 року - 62625,0 грн, за серпень 2015 року - 199470,0 грн, за вересень 2015 року - 47805,0 грн, за жовтень 2015 року - 65068,0 грн, за листопад 2015 року - 56102,0 грн, за грудень 2015 року - на 17279,0 грн, за січень 2016 року - на 22554,0 грн, за лютий 2016 року - 17024,0 грн, за березень 2016 року - 10058,0 грн, за квітень 2016 року - 43558,0 грн, за липень 2016 року -на 10268,0 грн, за вересень 2016 року - на 550,0 грн, за жовтень 2016 року - на 1667,0 грн та за червень 2017 року - на 642442,0 грн.

В ході перевірки, з метою перевірки повноти відображення задекларованих податкових зобов`язань у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року, було здійснено порівняльний аналіз сум податкових зобов`язань, нарахованих за даними бухгалтерського обліку по рахунку 643 "Податкові зобов`язання" та даними податкових декларацій з податку на додану вартість (загальних і спеціального режиму оподаткування). За даними порівняльного аналізу було встановлено розбіжності між сумами податкових зобов`язань за даними по рахунку 643 "Податкові зобов`язання" та даними податкових декларацій з податку на додану вартість (а.с.22). В цій частині позивачем не надано своїх заперечень.

Податкові зобов`язання за даними бухгалтерського обліку по Кт рахунку 643 "Податкові зобов`язання" нараховані на обсяги постачання по рахунку 70 "Дохід від реалізації". Обсяги постачання по рахунку 70 "Дохід від реалізації" відповідають задекларованим показникам доходів у деклараціях з податку на прибуток за відповідні звітні періоди.

Так. відповідно до п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України., датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку-дата оприбуткування коштів у касі платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.

Також, відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом зроблено правильний висновок, що в порушення п. 187.1 ст. 187 та п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, підприємством занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 518888,0 грн, в тому числі: за січень 2015 року на 28746,0 грн, за лютий 2015 року - на 28257,0 грн, за березень 2015 року - на 42154.0 грн, за травень 2015 року - на 46183,0 грн, за липень 2015 року - 17827,0 грн, за серпень 2015 року - 157183,0 грн, за вересень 2015 року - 3962,0 грн, за жовтень 2015 року - 33732,0 грн, за листопад 2015 року - 47096,0 грн, за грудень 2015 року - на 8069,0 грн, за січень 2016 року - на 22554,0 грн, за лютий 2016 року - 17024,0 грн, за березень 2016 року - 10058,0 грн, за квітень 2016 року - 43558,0 грн, за липень 2016 року - на 10268,0 грн, за вересень 2016 року - на 550,0 грн та за жовтень 2016 року - на 1667,0 грн.

Крім того, в ході перевірки на підставі даних Книги обліку руху ВРХ за 2015-2018 рр., звітів про рух худоби, актів на оприбуткування приплоду, відомостей зважування, актів переміщення худоби за період з 01.04.2016 року по 31.12.2018 року, а також інвентаризаційних описів проводилось дослідження руху ВРХ.

В ході дослідження інвентаризаційних відомостей перевіряючими було встановлено, що при проведенні фактичної наявності ВРХ станом на 19.06.2017 року інвентаризаційною комісією встановлено недостачу ВРХ в загальній кількості 279 голів загальною вартістю 3212207,69 грн, в тому числі: корів в кількості 224 голови вартістю 2863284,4 грн, телиць 2014 року в кількості 52 голови вартістю 319720,98 грн, бичків 2013 року в кількості 3 голови вартістю 24416,14 грн, а також приросту бичків 2016 року вартістю 2924,12 грн, бичків 2015 року вартістю 1006,46 грн та телиць 2016 року вартістю 855,59 грн.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПКУ платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 ст. 189 Податкового Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включенні до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно п.189.1 ст.189 Кодексу у разі здійснення операцій відповідно до п.198.5 ст.198 Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Кодексу господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Враховуючи наведене, контролюючим органом зроблено висновок, що списані матеріали не спрямовувались підприємством для отримання доходу, отже такі матеріали не використовувались у господарській діяльності, а тому в порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 642 442,0 грн., в тому числі за червень 2017 року - на 642 442,0 грн.

Разом з тим, як було зазначено судом вище, фактично різниця між фактично наявним поголів`ям станом на 19.06.2017 та даними бухгалтерського обліку становила 70 голів, а не 279, а тому контролюючим органом зроблено невірний розрахунок суми занижених податкових зобов`язань з ПДВ в цій частині.

Крім того, у зв`язку із встановленням фактів відсутності первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку по причині їх викрадення, підтвердити використання в господарській діяльності ТМЦ, які обліковуються на рахунках бухгалтерського обліку 201 "Сировина і матеріали" та 203 "Паливо" та списувались на статті обліку 17 - Виробничий звіт по машинно-тракторному парку, 20 - Виробничий звіт по автопарку і 21 - Різне за 2015 рік неможливо.

Щодо обов`язку платника податків відновити втрачені первинні документи зазначалось судом вище, а тому заперечення позивача в цій частині судом не приймаються до уваги.

Загальна вартість списаних матеріалів за 2015 рік складає 1 306 953,0 грн.

З огляду на викладене суд погоджується з висновком контролюючого органу, що списані матеріали не спрямовувались підприємством для отримання доходу, отже такі матеріали не використовувались у господарській діяльності, а тому в порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПКУ позивачем занижені податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 261 391,0 грн, в тому числі: за січень 2015 року - на 2 743,0 грн, за лютий 2015 року - на 2 477,0 грн, за березень 2015 року - на 3 922,0 грн, за квітень 2015 року - на 6 386,0 грн, за травень 2015 року - на 33 921,0 грн, за червень 2015 року - на 31 462,0 грн, за липень 2015 року - на 44 798,0 грн, за серпень 2015 року - на 42 287,0 грн, за вересень 2015 року - на 43 843,0 грн, за жовтень 2015 року - на 31 336,0 грн, за листопад 2015 року - на 9 006,0 грн та за грудень 2015 року - на 9 210,0 грн.

Враховуючи, що відповідно до пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПКУ до повноважень контролюючого органу належить визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків, суд позбавлений можливості самостійно донараховувати податкові зобов`язання, а тому податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2019 підлягає скасуванню у повному обсязі.

Як зазначалось, відповідно до п.5 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, контролюючий орган має винести нове податкове повідомлення-рішення з урахуванням висновків суду, зроблених у даній справі та проведенням нового розрахунку донарахованих податкових зобов`язань з ПДВ.

Щодо застосування штрафних санкцій по екологічному податку відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 18.02.2019 суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що підприємством не подано податкові декларації екологічного податку за 4 квартал 2015 року 1-4 квартали 2016 року, 1-4 квартали 2017 року та 1-3 квартали 2018 року та не подана заява про відсутність об`єктів оподаткування за зазначений період.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Кодексу податкова декларація - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання.

Відповідно до п. 250.2 ст. 250 Кодексу платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу до контролюючих органів.

Посилання позивача на те, що у перевіряємий період він не був платником екологічного податку суд оцінює критично, оскільки відповідно до п.п. 240.1.1 п. 240.1 ст. 240 ПКУ платниками екологічного податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення.

При цьому у акті перевірки вказано, що позивач у періоді, який перевірявся, був платником податків за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (а.с.16).

Позивач посилається на акт від 20.02.2015, відповідно до якого було відключено та опломбовано газовий лічильник, що на його думку свідчить, що він не є платником екологічного податку із дати відключення.

Разом з тим, відповідно до п.250.9 ст.250 ПКУ якщо платник податку з початку звітного року не планує здійснення викидів, скидів забруднюючих речовин, розміщення відходів, утворення радіоактивних відходів протягом звітного року, то такий платник податку повинен повідомити про це відповідний контролюючий орган за місцем розташування джерел забруднення та скласти заяву про відсутність у нього у звітному році об`єкта обчислення екологічного податку. В іншому разі платник податку зобов`язаний подавати податкові декларації відповідно до цієї статті Кодексу.

Позивачем не подано доказів повідомлення контролюючого органу щодо відсутності викидів та подання заяви про відсутність об`єкту обчислення екологічного податку, а тому в силу наведеної норми він зобов`язаний подавати податкові декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із висновком контролюючого органу щодо порушення позивачем п.46.1 ст.46, п.250.2 ст.250 ПКУ, а тому відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.02.2019.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем частково доведено правомірність прийнятих рішень.

За таких обставин, враховуючи зроблені судом висновки, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснюється судом відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області: № від 18.02.2019 та № від 18.02.2019.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП / ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Рихальське" Інституту сільського господарства Полісся Національної аграрної академії наук України" (вул. Соборна, 10, с. Рихальське, Коростенський район, Житомирська область, 11521. РНОКПП / ) 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 30 січня 2020 року