Справа № 480/4096/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 р. Справа № 480/4096/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Дмитренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій свої вимоги мотивував тим, що стаж роботи теслярем у Лівії під час закордонного відрядження з 22.05.1983 по 19.06.1984 підтверджується записами в трудовій книжці, довідкою управління Зарубежпромстрой від 21.06.1984, довідкою ВАТ «Зарубежстрой» від 18.12.2013 №15349. Відтак, вважає, у відповідача не було підстав для відмови у зарахуванні позивачу трудового стажу вказаного періоду для нарахування пенсії за віком, у зв`язку з чим просив визнати протиправною та скасувати відмову ГУ ПФУ в Сумській області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , викладену у листі від 20.08.2019 №1410/Б-11 та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_2 період роботи в Лівії та здійснити відповідний перерахунок пенсії за віком.

Ухвалою суду від 15.10.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 28.12.2019 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 24.01.2019 (а.с.25).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення чи розгляд справи без участі не надсилав. При цьому, ухвали суду від 15.10.2019 та від 28.12.2019 отримано представником відповідача 17.10.2019 та 09.01.2020 відповідно, про що свідчать підписи представника ГУ ПФУ в Сумській області на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с.23, 27). Однак, станом на сьогодні відзиву на позовну заяву до суду надано не було.

Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак, враховуючи приписи ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається можливим здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами у справі у відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком, що підтверджується копією довідки від 19.09.2019 №33847 (а.с.9).

З довідки Будівничо-монтажного тресту від 22.12.1989 №187 (а.с.29) вбачається, що ОСОБА_1 з 03.06.1981 по 23.08.1989 працював в ремонтно-будівничому тресті СНПО ім.Фрунзе. Наказом міністра хімічного та нафтового машинобудування №135 від 24.03.1987 з 29.04.1987 Ремонтно-будівничий трест перейменований в Будівельно-монтажний трест.

Відповідно до запису №17, зробленого на підставі наказу від 14.06.1984 №995-к, в трудовій книжці позивача зазначено, що в період часу з 22.05.1983 по 19.06.1984 ОСОБА_1 перебував в закордонному відрядженні в Лівії (а.с.18).

Вказані обставини також підтверджуються довідками, виданих управлінням Зарубежпромстрой від 21.06.1984 №3/4 (а.с.12), та ВАТ «Зарубежстрой» від 18.12.2013 №15349 (а.с.14), відповідно до яких позивач з 22.05.1983 по 19.06.1984 перебував в Лівії та працював теслею СМУ-2 на підставі атестату-відрядження №7651 від 17.05.1983 та наказу про звільнення №54 від 19.06.1984.

Вказані довідки, а також довідка щодо перейменування ВАТ «Зарубежстрой» (а.с.13), як вбачається з матеріалів справи були в наявності у відповідача (а.с.11).

Листом від 06.08.2019 позивач звернувся до відповідача з проханням зарахувати період перебування у відрядженні в Лівії до страхового стажу (а.с.10). Однак, листом від 20.08.2019 №1410/Б-11 відповідач повідомив, що підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 22.05.1983 по 19.06.1984 відсутні до надання уточнюючих документів, підтверджуючих факт роботи за кордоном, оскільки у наданій ОСОБА_1 довідці від 21.06.1984 №3/4 відсутні номери та дати відповідних наказів та зазначений період перебування у закордонному відрядженні, а не період роботи.

Також в листі відповідач зазначав, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Суми надсилались запити про надання довідки про роботу ОСОБА_1 в ВАТ «Зарубежстрой», однак, відповіді на них не отримано. Окремо відмічено, що періоди роботи позивача, зокрема з 03.06.1981 по 21.05.1983 та з 20.06.1984 по 23.08.1989, тобто, зокрема, і 20.06.1984 зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 під час призначення пенсії.

Тобто, як встановлено судом, відповідачем до страхового стажу позивача не був зарахований період з 22.05.1983 по 19.06.1984.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін «страховий стаж» визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

До 01.01.2004 пенсійне забезпечення в Україні здійснювалось за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України «Про пенсійне забезпечення»), відповідно до ч.1 ст.56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), згідно пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, на радянських працівників, які направлялись із СРСР чи прийнятих за кордоном членів сімей цих працівників на штатні посади в установи СРСР за кордоном, в тому числі позивача, розповсюджувались Правила про умови праці радянських працівників за кордоном, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 25.12.1974 №365 (далі - Правила №365 (п.1 Розділу І вказаних Правил), відповідно до п.п.52,53 Розділу ІІІ яких в трудові книжки спеціалістів, які направляються на роботи за кордон, підприємства (установи, організації) вносять записи про відрядження їх в розпорядження міністерства для використання на роботі за кордоном. Трудові книжки спеціалістів зберігаються на підприємствах, в установах, організаціях, де вони працювали до виїзду за кордон. Записи в трудові книжки спеціалістів здійснюється по закінченню їх роботи за кордоном підприємствами (установами, організаціями), в яких вони працювали до виїзду за кордон, на підставі довідок міністерства та відомств.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до записів трудової книжки позивач у період з 22.05.1983 по 19.06.1984 перебував у відрядженні в Лівій. Вказані записи виконано без закреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати.

Отже, трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи ОСОБА_1 у відрядженні з 22.05.1983 до 20.06.1984. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даного періоду роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.

Відмовляючи у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу, відповідач у листі від 20.08.2019 №1410/Б-11, посилаючись, зокрема, на п. 53 Розділу ІІІ Правил №365, відмічає, що оскільки у довідках, наданих позивачем, відсутні номери та дати відповідних наказів та зазначений період перебування у закордонному відряджені, а не період роботи, підстави для зарахування до страхового стажу вказаного періоду відсутні.

Однак, суд не може погодитись з такою позицією відповідача, оскільки відповідно до вказаної норми п. 53 Розділу ІІІ Правил №365 записи в трудові книжки спеціалістів здійснюється по закінченню їх роботи за кордоном підприємствами (установами, організаціями), в яких вони працювали до виїзду за кордон, на підставі довідок міністерства та відомств. В довідках зазначається час роботи за кордоном, займана посада, а також підстава їх видачі (номер та дата відповідних наказів). Тобто, як вбачається з вказаної норми, в довідках зазначається саме номер та дата наказу, який став підстав для видачі такої довідки, але аж ніяк відповідних наказів щодо прийняття чи звільнення з роботи. При цьому, у довідці від 21.06.1984 №3/4, наказ, який став підставою для видачі довідки, зазначений - №995-К від 14.06.1984 (а.с.12). При цьому, в самій довідці вказаний і період роботи позивача в Лівії та його посаду, що також узгоджується із іншими доказами, наданими позивачем (а.с.14), відрядження ж, з урахуванням дороги, складало більше часу, з 19.05.1983 - 20.06.1984 (а.с.14). Крім того, варто відмітити, що довідка від 21.06.1984 №3/4 була лише підставою для занесення відповідного запису до трудової книжки, та не може бути підставою для не зарахування вказаного в ній періоду до страхового стажу позивача, оскільки, як вже зазначалось вище основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка (а записи про період роботи в Лівії в трудовій книжці позивача наявні), відомості зазначені в довідці не мають підчисток, виправлень, та зміст довідки повністю узгоджується з іншими доказами, наданих позивачем, та які досліджені в судовому засіданні.

Більш того, згідно записів №№18,19 у трудовій книжці позивачу у зв`язку з перетарифікацією був встановлений п`ятий розряд столяра, а згідно наказу від 23.08.1989 №466-к був звільнений у зв`язку з переводом до Сумської спеціальної науково-реставраційної майстерні з 23.08.1989 (а.с.30). Вказані записи підтверджують, що позивач після періоду роботи у Лівії продовжував працювати на підприємстві, з якого його було відряджено до Лівії.

Вказані записи трудової книжки також не містять виправлень, підчищень або описок.

Відтак, на переконання суду період роботи позивача з 22.05.1983 по 19.06.1984 в Лівії повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

При цьому, суд вважає необхідним відмітити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та вказане не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Те, що відповідач позбавлений можливості отримати відповіді на його запити від ВАТ «Зарубежстрой», не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі, відсутність відзиву відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та з урахуванням ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправним та скасувавши рішення відповідача, викладене у листі від 20.08.2019 №1410/Б-11 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у Лівії та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Лівії з 22.05.1983 до 20.06.1984 та здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, з урахуванням проведених виплат.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, викладене у листі від 20.08.2019 року № 1410/Б-11 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у Лівії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Лівії з 22.05.1983 до 20.06.1984 та здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, з урахуванням проведених виплат.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 29.01.2020.

Суддя І.Г. Шевченко