Справа № 120/3614/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

20 січня 2020 р. Справа № 120/3614/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крапівницької Н.Л., розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та просив суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу періоди:

- військової підготовки з лютого місяця 1973 року по 1976 рік до військової служби;

- роботи на підприємстві "Калуський хіміко-металургійний комбінат" з 21.06.1974 року по 12.08.1974 рік та з 23.06.1975 року по 15.08.1975 рік;

- роботи на "Михайлівському гірничо-збагачувальному комбінаті" з 22.10.1976 року по 09.03.1981 рік із зарахуванням до страхового стажу додатково по одному році за час роботи при працевлаштуванні на інше підприємство згідно записів у трудовій книжці 9-10; 12-13; 14-15; 17-18;

- період роботи по договору в листопаді 2005 року;

- період виконання цивільно-державних обов`язків з виборів народних депутатів Верховної Ради України у жовтні 2012 року.

2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення, зарахувавши до трудового стажу періоди:

- військової підготовки з лютого місяця 1973 року по 1976 рік до військової служби;

- роботи на підприємстві "Калуський хіміко-металургійний комбінат" з 21.06.1974 року по 12.08.1974 рік та з 23.06.1975 року по 15.08.1975 рік;

- роботи на "Михайлівському гірничо-збагачувальному комбінаті" з 22.10.1976 року по 09.03.1981 рік із зарахуванням до страхового стажу додатково по одному році за час роботи при працевлаштуванні на інше підприємство згідно записів у трудовій книжці 9-10; 12-13; 14-15; 17-18;

- період роботи по договору в листопаді 2005 року;

- період виконання цивільно-державних обов`язків з виборів народних депутатів Верховної Ради України у жовтні 2012 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що звертався із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зарахування зазначених періодів до трудового стажу. Проте, відповідачем відмовлено у такому зарахуванні. Позивач не погоджується із вказаними діями відповідача, та зазначає, що факт його навчання, служби та роботи підтверджуються записами в трудовій книжці та відповідними довідками.

Відповідач, заперечуючи проти позову свою позицію обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії по стажу згідно до наданої довідки № 01/02/01-370 від 04.12.2017 року про періоди навчання з 01.09.1971 року по 01.09.1976 рік в Криворізького ордена Трудового Червоного Прапора гірничорудному інституті. Головним управлінням було повідомлено про відмову в перерахунку пенсії, оскільки період перебування на військових зборах не може бути зарахований до стажу як військова служба. Період навчання з 01.09.1971 року по 15.06.1976 року зараховано до страхового стажу на підставі диплому № НОМЕР_1 . Період роботи на «Михайлівському гірничо-збагачувальному комбінаті» з 22.10.1976 року по 09.02.1981 рік зараховано до загального страхового стажу позивача, оскільки згідно вимог наказу Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005 року "Про затвердження порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" позивачем не подано до Пенсійного органу належних документів. Виходячи з наведеного, управління діяло правомірно та відсутні будь-які підстави для задоволення адміністративного позову.

23.12.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому просить суд не брати до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив.

З січня 2014 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до Диплому Серії НОМЕР_2 від 25.08.1976 року та архівної довідки №01/02/01-370 від 04.12.2017 року ОСОБА_1 навчався у Криворізькому ордена Трудового Червоного Прапора гірничорудному інституті з 1971 року по 1976 рік. Підстави: Наказ №1959 від 24.08.1971 року про зарахування на денне відділення першого курсу з 01.09.1971 року та Наказ №732-с від 24.06.1976 року про закінчення інституту в зв`язку із військовими зборами.

Військовий квиток Серії НОМЕР_3 від 01.04.1977 року свідчить про те, Позивач проходив військову підготовку при Криворізькому гірничорудному інституті. Закінчив підготовку у званні лейтенант, відповідно до наказу МО ССР №30.

Згідно із записів трудової книжки ОСОБА_1 вступив до КХМК, до вступу трудового стажу не мав.

ОСОБА_1 , 21.06.1974 року прийнято на виробничу практику в Домбровський кар`єр електрозварювальником 5-го розряду відповідно до наказу № 698-к від 20.06.1974 року. Звільнений по закінченню виробничої практики 12.08.1974 року, відповідно до наказу № 862-к від 09.08.1974 року.

Також, ОСОБА_1 , 23.06.1975 року прийнято на виробничу практику в Домбровський кар`єр електрозварювальником 5 розряду відповідно до наказу №597-к від 20.06.1975 року. Звільнений по закінченню виробничої практики 15.08.19754 року, відповідно до наказу №788-к від 13.08.1975 року.

Згідно архівної довідки №01/02/01-369 від 04.12.2017 року Гр. ОСОБА_1 після закінчення Криворізького ордена Трудового Червоного Прапора гірничорудного інституту у 1976 році був розподілений за спеціальністю Електрифікація і автоматизація гірничих робіт на Михайлівський горно-збагачувальний комбінат м. Желєзногорська Курської області Міністерства чорної металургії СРСР. Підстава: План персонального розподілу молодих спеціалістів, закінчивши Криворізького ордена Трудового Червоного Прапора гірничорудного інституту у 1976 році. Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 12 грудня 1994 року Криворізький гірничорудний інститут ліквідовано. На його базі створено Криворізький технічний університет. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2011 № 280, Указом Президента України від 24.05.2011 № 599/2011 Криворізький технічний університет реорганізовано у Державний вищий навчальний заклад Криворізький національний Університет".

Трудова книжка також підтверджує роботу ОСОБА_1 по спеціальності з 1976 року по 2009 рік (Михайлівський горно-збагачувальний комбінат 1976 рік по 1981 року).

28.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу згідно записів трудової книжки та наданих довідок №01/02/01-369 та №01-02/01-370 від 04.12.2017 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області №9510/17472 від 21.03.2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про відмову в перерахунку пенсії.

Позивач, не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу періодів навчання та роботи в шкідливих умовах та як наслідок відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону СРСР від 12.10.1967 Про загальний військовий обов`язок, який діяв під час навчання позивача, на військових кафедрах здійснювалась військова підготовка студентів (курсантів) вищих навчальних закладів за програмою підготовки офіцерів запасу. Військова підготовка, як окрема учбова дисципліна, входила до загального навчального плану ВНЗ та закінчувалась учбовими зборами у військових частинах. Після проходження всієї програми військової підготовки у ВНЗ та учбових зборів студенти, які під час навчання та на учбових зборах іменувались курсантами, складали випускні іспити, які проводились у військових частинах та приймались екзаменаційними комісіями. Студентам (курсантам), які склали іспити з військової підготовки та атестованим у офіцерській склад, присвоювались відповідні військові звання офіцера запасу для подальшого проходження військової служби у запасі.

Така система військової підготовки студентів вищих навчальних закладів за програмою підготовки офіцерів запасу зберігається в Україні і зараз згідно Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-ХІІ) та розробленого на виконання цього Закону №2232-ХІІ Порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №48 від 01.02.2012.

Згідно пункту 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ до видів військової служби відноситься військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Разом з тим, як видно з диплому НОМЕР_2 , військового квитка офіцера запасу Збройних сил СРСР АР №196125 та архівної довідки №01/02/01-370 від 04.12.2017 року ОСОБА_1 навчався у Криворізького ордена червоного Трудового Червоного Прапора гірничорудному інституті з 1971 року по 1976 рік.

Згідно абзацу першому частини другій статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом д статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991т року (далі - Закон №1788-ХІІ), який діяв раніше та норми якого застосовуються до 01.01.2004, передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх, спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. розділу II Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно до пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як свідчать матеріали адміністративної справи Головним управлінням повністю зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1971 року по 15.06.1976 рік на підставі диплому № НОМЕР_4 .

Відповідно до Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних закладах підтверджується дипломом, довідкою або іншими документами, які видані на підставі архівних даних про тривалість навчання. Для підтвердження військової служби приймаються військовий квиток або довідка військових комісаріатів, військових частин.

Суд зазначає, що у наданому позивачем військовому квитку НОМЕР_3 від 01.04.1977 року зазначено, що службу в армії позивач не проходив. Відтак, зарахувати до страхового стажу період перебування на військових зборах, підтвердженого довідкою про навчання законодавством не передбачено.

Отже, відмовляючи позивачу у зарахуванні наведеного стажу перебування на учбових зборах, відповідачем доведено правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи на "Михайлівському гірничо-збагачувальному комбінаті" з 22.10.1976 року по 09.03.1981 рік, суд враховує наступне.

Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 року Про затвердження порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637.

Суд зазначає, що записами у трудовій книжці позивача не вбачається факт роботи із шкідливими та важкими умовами праці. Додатково уточнюючих довідок позивачем суду не надано.

Відтак, підстави для зарахування вищенаведених періодів роботи до пільгових періодів відсутні.

Стосовно, зарахування відповідно до записів в трудовій книжці №9-10, 12-13, 14-15, 17-18, суд зазначає дані записи містять інформацію про період між звільненням працевлаштуванням. Тобто, з даних записів у трудовій книжці підтверджується статус позивача як непрацюючого.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788 Про пенсійне забезпечення передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання.

Отже, суд зазначає, що врахувати записи зазначені в трудовій книжці №9-10; 12-13; 14-15; 17-18, що підтверджують факт звільнення та нового працевлаштування до страхового стажу ОСОБА_1 неможливо, оскільки в зазначені періоди позивач не працював та будь-яких договорів не укладав.

Щодо зарахування роботи у період виробничої практики на підприємстві "Калуський хіміко-металургійний комбінат", суд наголошує, що даний час роботи позивача відповідно до записів трудової книжки п. 1-2; 3-4, зараховано до його загального страхового стажу, саме: період роботи з 21.06.1974 року по 12.08.1974 рік у Домбровському кар`єрі електрослюсарем 4-го розряду та період роботи з 23.06.1975 року по 15.08.1975 рік у Домбровському кар`єрі електрослюсарем 5-го розряду.

Також, відповідачем зараховано періоди роботи, по договору в листопаді 2005 року та час роботи в жовтні 2012 року на посаді заступника голови дільничної виборчої комісії до загального страхового стажу та до обрахунку пенсії врахована заробітна плата за зазначені періоди. Відтак, позовні вимоги у цій частині також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно приписів ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницький області (вул. Хмельницьке шосе, 7 м. Вінниця, 21028, ЄДРПОУ - 13322403).

Суддя Крапівницька Н. Л.