Справа № 201/12659/19
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/11/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2020 року, суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Томило Катерини Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2019р. ОСОБА_1 (в особі представника адвоката Ткаченка С.М. (діє на підставі договору від 27.11.2017р. і ордеру від 27.11.2017р. а.с. 13-16) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Томило Катерини Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 1-9).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 15.11.2019р. відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч.1 ст. 4, ч.2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 25).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою 3-го батальйону 2-ї роти УПП в Дніпропетровській області Томило К.В. від 06.11.2019р. серії ЕАК № 1715581 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення правил проїзду перехрестя, що сталося 06.11.2019р. о 22 год. 45 хв. 42 сек. за адресою: м. Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, 41 км, що є порушенням пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху.

Позивач не погодився з притягненням його до адміністративної відповідальності, вважав, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395.

Вказав, що у інспектора поліції не було жодного адміністративного матеріалу щодо позивача, на підставі яких можна розглядати справу за адресою, вказаною у постанові. Відсутні фото та відео фіксація правопорушення, свідки не залучалися, пояснення у позивача не відбиралися, а справа розглянута на місці у спрощеному порядку. ОСОБА_1 не було надіслано повідомлення про необхідність з`явитися 06.11.2019р. о 22:54:24 за адресою: м. Дніпро, Запорізьке Шосе, 41 км, для участі у розгляді адміністративного матеріалу, справа безпідставно розглянута на місці скоєння правопорушення, а не за адресою самого Управління (м. Дніпро, вулю Троїска, буд. 2а).

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову серії ЕАК № 1715581 від 06.11.2019р., провадження по справі закрити.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані 27.11.2019р. (а.с. 38).

У зв`язку із тим, що від інспектора УПП тривалий час не надходив відзив на позов, судом повторно була направлена ухвала про відкриття провадження у справі, і було встановлено двотактово десятиденний строк для подання відзиву (а.с. 39).

Від відповідача інспектора 3-го батальйону 2-ї роти УПП в Дніпропетровській області Томило К.В. 18.12.2019р. до суду надійшов відзив (а.с. 50), в якому він не погодився із доводами позивача про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначив, що його постановою від 06.11.2019р. серії ЕАК № 1715581 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що водій керуючи транспортним засобом Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Дніпрі по вул. Запорізське Шосе, в районі будинку 41, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги пп. «е» п. 8.7.3. Правил дорожнього руху.

Згідно з пп. «е» п. 8.7.3. Правил дорожнього руху Україна сигнали світлофора мають такі значення - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;.

Червоний сигнал світлофора, що працює в будь-якому режимі, забороняє рух транспортних засобів. Як виняток, на перехресті, де рух регулюється світлофором з додатковою секцією, водії, які знаходяться на смузі, з якої виконується поворот, повинні продовжувати рух у напрямку, вказаному стрілкою, увімкненою в додатковій секції разом з основним червоним сигналом світлофора, якщо зупинка на заборонний сигнал світлофора створить перешкоди транспортним засобам, що рухаються за ними тією ж смугою.

У разі застосування таблички білого кольору, із зображеною на ній стрілкою зеленого кольору, розташованої на одному рівні з верхньою секцією вертикального світлофора, при увімкненні червоного сигналу світлофора водії мають право повертати в напрямку, зазначеному стрілкою, доступаючись за необхідності дорогою іншим учасникам дорожнього руху, які мають перевагу в русі. Табличка з зеленою стрілкою не зобов`язує водіїв транспортних засобів повертати в напрямку стрілки при увімкненні червоного сигналу світлофора. Водії повинні заздалегідь займати відповідні смуги для руху перед перехрестям, щоб не створювати перешкод для руху іншим учасникам дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута у скороченому порядку на місці, за наслідками розгляду прийнята постанова у відповідності до вимог ст.ст. 222, 251, 252, 258 КУпАП та п. 5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395.

На підставі вищевикладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від Департамента патрульної поліції національної поліції України в особі її представника Марченка А.О. (діє на підставі довіреності від 04.01.2019р. а.с. 29), 05.12.2019р. до суду надійшли пояснення, заява про залучення третьою особою, клопотання про долучення до матеріалів справи доказів DVD-R диску з фіксацією правопорушення (а.с. 27-37), в яких представник Департамента не погоджувався з доводами позивача про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності, з тих самих підстав, що й інспектор УПП, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, просив залишити позовної заяву без руху.

З огляду на положення ст. 46 КАС України суддею не знайдено підстав для задоволення клопотання представника Департамента патрульної поліції Національної поліції України про залучення Департамента в якості третьої особи по цій справі, а також про залишення позовної зави без руху, оскільки означене питання вирішується судом до відкриття провадження по справі.

Представник позивача адвокат Ткаченко М.М. через канцелярію суду 17.12.2019р., 18.12.2019р. і 16.01.2020р. надав клопотання і пояснення, в яких просив не приймати до уваги надані представником Департаментом пояснення і доказ - DVD-R диск, оскільки він не є оригіналом, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 40-43, 53-54).

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст.ст. 257, 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, постановою від 06.11.2019р. серії ЕАК № 1715581 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що позивач водій ОСОБА_1 06.11.2019р. о 22 год. 145 хв. 42 сек. за адресою: м. Дніпро, Шосе Запорізьке, 41 км, керуючи транспортним засобом Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал, чим порушив вимоги пп. «е» п. 8.7.3. Правил дорожнього руху - порушення проїзду на заборонений чи червоний сигнал світлофора або миготливий, або два червоних миготливих сигнали, забороняючі рух (а.с. 12).

Відповідно до пп. «е» п. 8.7.3. Правил дорожнього руху Україна сигнали світлофора мають такі значення - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Саме на порушення указаних норм посилається інспектор у своєму відзиві, вказуючи, що позивач прохав перехрестя на заборонений червоний сигнал

Суд при вирішення цього спору керується принципом верховенства права, передбаченого ст. 129 Конституції України та ст. 6 КАС України згідно з яким людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе дослідити наданий Департаментом патрульної поліції національної поліції відеозапис з нагрудної камери інспектора УПП Томило К.В., оскільки указаний доказ безпосередньо стосується підстав питання притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а отже, містить інформацію щодо предмета доказування, і міг бути при необхідності витребуваний судом з власної ініціативи.

Під час огляду відеозапису з нагрудної камери інспектора УПП встановлено, що сам факт правопорушення на відеозапису взагалі не зафіксований, а запис починається лише з початку розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті встановлення особи, складання інспектором оскаржуваної постанови, роз`яснення прав водію, порядку оскарження постанови та її вручення водію. Отже, порушення пп. «е» п. 8.7.3. Правил дорожнього руху Україна щодо проїзду на заборонений сигнал світлофора взагалі не зафіксоване.

Окрім того, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, а тому у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину позивача, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.04.2018р. (справа №202/2862/17 (2-а/202/143/2017)) та у постанові від 26.04.2018р. (справа №200/5590/17(2а/200/669/17)), від якої колегія суддів Верховного Суду не знайшла підстав для відступлення при винесенні постанови від 20.12.2019р. по справі № 191/1060/17 (2-а/191/94/17).

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачається за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що питання, яке є спірним - доведення факту порушення водієм правил дорожнього руху під час проїзду перехрестя інспектором УПП не доведено.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо доводів представника позивача про порушення порядку розгляду справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (Пункт 2 розділу III із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 318 від 13.04.2018).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч. 1-3 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частина 2 ст. 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, слід зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Суд зазначає, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Суд враховує висновок Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26.05.2015р. № 5-рп/2015, згідно якого скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що набув чинності з 08.08.2015р. були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

З урахуванням викладеного, доводи представника позивача про те, що справа розглянута не у відповідності до вимог ст. 276 КУпАП (не за місцем вчинення правопорушення і без виклику позивача) судом до уваги не приймаються.

На підставі ст. 139 КАС України, враховуючи результат розгляду справи, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 14-2, 122, 219, 251, 265-4, 279-1, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 72-79, 139, 243, 255, 257, 268, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Томило Катерини Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1715581 від 06 листопада 2019 року інспектора 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Томило Катерини Василівни, винесену по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. (ч.4 ст.286 КАС України).

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч.5 ст.250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.С. Наумова