Справа № 520/14351/19
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 р. № 520/14351/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши адміністративний позов та додані до нього документи ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м.Харків,61022, код ЄДРПОУ 14099344) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 31 від 26.09.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за результатами розгляду заяви від 27.06.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням трудового стажу за періоди роботи з 14.12.1976 р. по 04.05.1977 р. в Тбіліській птахофабриці, на посаді робітника, з 06.08.1979 р. по 07.12.1981 р. в Тбіліській птахофабриці, на посаді робітника, з 07.01.1982 р. по 03.01.1986 р. в ПАТ «Ростельмаш» на посаді учня фрезерувальника та з 24.02.1992 р. по 01.09.2003 р у Верхньо-Самгойських, Удонійських зрошувальних системах на посаді інженера.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що пенсійним органом, на думку позивача, прийняте протиправне рішення щодо відмови в призначені пенсії та незарахування до загального стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 14.12.1976 по 04.05.1977, з 06.08.1979 по 07.12.1981 в Тбіліській птахофабриці, з 07.01.1982 по 03.01.1986 в ПАТ «Ростельмаш», з 24.02.1992 по 01.09.2003 у Верхньо-Самгойських, Удонійських зрошувальних системах.

Ухвалою суду від 02.01.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що його рішення є правомірним, тому що в нього немає підстав для здійснення призначення пенсії позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 27.06.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням управління застосування пенсійного законодавства, відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №4 ГУ ПФ України в Харківській області відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю страхового стажу 26 років.

У адміністративному позові позивачем зазначено, що він, досягнувши 60 років, має загальний трудовий більше 26 років.

Як встановлено під час судового розгляду справи, відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що в призначенні пенсії за віком йому відмовлено у зв`язку з тим, що врахований страховий стаж позивача становить 17 років 01 місяць 14 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Відповідач зазначив, що при вирішенні питання призначення пенсії не були враховані наступні періоди трудового стажу позивача;

- з 14.12.1976 по 04.05.1977 в Тбіліській птахофабриці, де він працював в якості робітника, через допущені неточності в записі у трудовій книжці про працевлаштування та виявлені розбіжності між датою звільнення та датою наказу про звільнення;

- з 06.08.1979 по 07.12.1981 в Тбіліській птахофабриці, де він працював в якості робітника, через допущені неточності в записі у трудовій книжці про працевлаштування та звільнення;

- з 07.01.1982 по 03.01.1986 в ПАТ «Ростельмаш», де він був прийнятий в інструментальний цех №1 учнем фрезерувальника, через виявлені виправлення в даті прийому на роботу та відсутність номерів наказів на прийом та звільнення;

- з 24.02.1992 по 01.09.2003 у Верхньо-Самгойських, Удонійських зрошувальних системах через нерозбірливий відтиск печатки в запису при звільнення.

Рішення відповідача викладене у формі протоколу №31 від 26.09.2019.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі по тексту - Закон України №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Закону України №1058-IV діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 5 листопада 1991 року (далі по тексту - Закон України № 1788-XII).

Відповідно до ст.56 Закону України № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.26 Інструкції встановлено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з п.2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до записів трудової книжки позивача, на підставі наказу №251 від 17.12.1976 позивача було прийнято в якості робітника до Тбіліської птахофабрики. Згідно наказу №190 від 17.11.1977 року позивача було звільнено з посади з 04.05.1977. Надалі, ОСОБА_1 з 06.08.1979 знов прийнято в якості робітника до Тбіліської птахофабрики на підставі наказу №218 від 28.08.1979. Згідно наказу №302 від 07.12.1981 позивача було звільнено з посади з 07.12.1981. Вказані записи завірені печаткою Тбіліської птахофабрики.

Щодо спірного періоду трудової діяльності з 07.01.1982 по 03.01.1986, суд зазначає наступне. Наказом від 07.01.1982 ОСОБА_1 прийнятий на роботу в інструментальних цех №1 учнем фрезерувальника в ПАТ "Ростельмаш" та звільнений за власним бажанням 03.01.1986.

Суд встановив, що з 24.02.1992 по 01.09.2003 позивач працював у Верхньо-Самгойських, Удобнійських зрошувальних системах на посаді інженера. Підставою прийняття на роботу став наказ №2 від 24.02.1992, а звільнення за власним бажанням - наказ №11 від 01.09.2003.

Відповідачем встановлені наступні недоліки оформлення трудової книжки за період праці:

- з 14.12.1976 по 04.05.1977 в Тбіліській птахофабриці - допущені неточності в записі у трудовій книжці про працевлаштування та виявлені розбіжності між датою звільнення та датою наказу про звільнення;

- з 06.08.1979 по 07.12.1981 в Тбіліській птахофабриці - допущені неточності в записі у трудовій книзі про працевлаштування та звільнення;

- з 07.01.1982 по 03.01.1986 в ПАТ «Ростельмаш» - виявлені виправлення в даті прийому на роботу та відсутність номерів наказів на прийом та звільнення;

- з 24.02.1992 по 01.09.2003 у Верхньо-Самгойських, Удонійських зрошувальних системах - нерозбірливий відтиск печатки в записі при звільнення.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на особисті права позивача.

Зазначена позиція узгоджується із висновками Верхового Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що позивачем до позовної заяви надано довідку видану ТОВ «Поултрі Джорджіа» №170 від 23.07.2019, що підтверджує період трудового стажу з 14.12.1976 по 04.05.1977 та період з 06.08.1979 по 07.12.1981 на Тбіліській птахофабриці.

Стосовно ж періоду трудового стажу з 07.01.1982 по 03.01.1986 в ПАТ «Ростельмаш», де позивач був прийнятий в інструментальний цех №1 учнем фрезерувальника, то вказаний стаж підтверджується даними довідки ПАТ «Ростельмаш» за вих. №82 від 26.08.2019, в якій вказано, що у відомостях про нарахування заробітної плати ПАТ «Ростельмаш» за 1982 по 1986 ОСОБА_1 був працівником з січня 1982 по грудень 1985.

Стосовно періоду роботи у Верхньо-Самгойськпх, Удобнійських зрошувальних системах, стаж інженера зрошувальної системи з 24.02.1992 по 01.09.2003 підтверджується архівною довідкою виданою міністерством захисту природи та сільського господарства №7520/01 від 30.07.2019 року, в якій зазначено, що позивач дійсно працював у департаменті управління меліоративних систем Верхньо-Самгорської зрошувальної системи на нижньому магістральному каналі на посаді техніка з 2001 по 2003 роки. Крім того, наявні покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили що позивач працював в управління Верхньо-Самгорської зрошувальної системи на позиції інженера у 1988-2003 роках.

Вказані довідки позивач не подавав до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у наслідку, при прийнятті оскаржуваного рішення вони не були досліджені та враховані.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідачем не надано до суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки записів у трудовій книжці позивача, які підтверджували наявний трудовий стаж під час призначення пенсії.

Крім того, відповідачем у спірному рішенні не вказано, які самі періоди роботи позивача, що зазначені у її трудовій книжці не враховані при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та причини їх не зарахування до стажу позивача.

Враховуючи факт того, що рішення відповідача не обґрунтоване належним чином та прийняте без повного та всебічного з`ясування обставин щодо трудового стажу позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №31 від 26.09.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за результатами розгляду заяви від 27.06.2019.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що обчислення стажу, надання оцінки наявному стажу при призначенні (перерахунку) пенсії, відноситься до виключних (дискреційних) повноважень Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, суд вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.06.2019, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 31 від 26.09.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за результатами розгляду заяви від 27.06.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, код ЄДРПОУ 14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 27.06.2019, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 1556 (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов