Справа № 335/14190/19
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., позивача ОСОБА_1 , відповідача Гриценка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Гриценка Дмитра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ЕАК № 1879160 від 19.12.2019 року про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.12.2019 року інспектором роти № 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Запорізькій області капралом поліції Гриценком Д.С. було винесено постанову ЕАК № 1879160 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 255 грн. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.12.2019 року о 09-56 год. в м. Запоріжжі по вул. Незалежної України буд. 89-а здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїзній частині в другому ряду, чим порушив п. 15.4. Правил дорожнього руху порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії поліцейського ОСОБА_2 .С. є протиправними, оскільки відповідачем під час складання постанови не було надано доказів на підтвердження вчинення правопорушення позивачем. Натомість позивач надав пояснення, що він на своєму автомобілі в два і більше ряди стоянку не здійснював, лише зупинився біля свого робочого місця по вул. Незалежної України буд. 88 в м. Запоріжжі з метою припаркувати свій транспортний засіб на паркувальне місце навпроти свого офісу, але через їх зайнятість іншими транспортними засобами мав намір від`їхати далі для паркування свого автомобіля. Крім того, позивачем надано додаткові пояснення, згідно яких зазначив, що стоїть без порушень Правил дорожнього руху, на проїзній частині в першому ряду, оскільки фактично автомобілі, що стояли поруч, були за межами проїзної частини.

Ухвалою судді від 23.12.2019 прийнято до розгляду адміністративний позов та відкрито провадження у справі.

16.01.2020 до суду надійшов відзив відповідача на адміністративний позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що 19.12.2019 під час несення служби по вул. Незалежної України буд. 89-а інспектором було виявлено транспортний засіб Geely JL 7162, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку транспортного засобу на проїзній частині в другому ряду, чим порушив вимоги п. 15.4. Правил дорожнього руху України, що підтверджується відеозаписом, який долучено до відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим відносно нього і було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач у свою чергу не надав суду докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, наполягаючи на тому, що порушень вимог п. 15.4. Правил дорожнього руху він не допускав.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши у сукупності докази, які в ній містяться, вислухавши учасників справи, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 19.12.2019 відповідачем, поліцейським 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капралом поліції Гриценком Д.С., була винесена постанова серії ЕАК № 1879160, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за те, що 19.12.2019 о 09:56:30 (м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.89-а) водій ОСОБА_1 здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїзній частині в другому ряду, чим порушив вимоги п. 15.4. Правил дорожнього руху порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди.

Як передбачено п. 15.4. Правил дорожнього руху України, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, крім іншого, за порушення правил зупинки, стоянки.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови, винесеної відповідачем, вбачається, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута за місцем вчинення адміністративного правопорушення, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що не суперечить положенням ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Незаконність винесеної відповідачем постанови про накладання адміністративного стягнення позивач обґрунтовує тим, що він не вчиняв вказане в ній адміністративне правопорушення, оскільки не здійснював стоянку транспортного засобу, а лише зупинився, на час до п`яти хвилин на дорозі, маючи на меті припаркувати транспортний засіб на паркувальні місця, які на той час були зайняті іншими автомобілями. Крім того, у судовому засіданні наполягав на тому, що твердження посадової особи про те, що він здійснив зупинку на проїзній частині другим рядом не відповідають дійсності, оскільки місце, де він зупинився, знаходиться у першому ряді проїзної частини, а інші автомобілі знаходилися не на проїзній частині, а на спеціально відведеному місці для стоянки транспортних засобів.

Разом із тим, як встановлено із дослідженого у судовому засіданні відеозапису, автомобіль Geely JL 7162, державний номерний знак НОМЕР_1 , стояв на проїзній частині з порушенням вимог п. 15.4. Правил дорожнього руху України, у другому ряді відносно інших транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, проїзна частина це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів.

Край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки.

З відеозапису встановлено, що транспортні засоби були припарковані в межах проїзної частини, перпендикулярно проїзній частині, де рухаються транспортні засоби, та автомобілю, який був зупинений позивачем. Для їх заїзду та виїзду на вказане місце водіям необхідно здійснювати рух транспортних засобів, як вперед так і заднім ходом, а тому доводи позивача про те, що інші транспортні засоби знаходилися не на проїзній частині, а у спеціально обладнаному місці для стоянки, і що відповідно його транспортний засіб було зупинено у першому ряду проїзної частини, є безпідставними.

Посилання позивача на те, що він не здійснював стоянку транспортного засобу, а лише зупинився на час, який не перевищував п`яти хвилин, не заслуговують на увагу, оскільки, за змістом розділу 15 Правил дорожнього руху України, вимоги п. 15.4 щодо заборони ставити транспортний засіб на проїзній частині в другому ряді, поширюється як щодо зупинки так і щодо стоянки транспортних засобів.

В ході судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які би свідчили, що зупинка транспортного засобу була здійснена позивачем з порушенням Правил дорожнього руху України вимушено.

З огляду на викладені вище обставини суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі та у межах повноважень, які надані працівникам Національної поліції України, а тому підстав для її скасування суд не вбачає.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України, яка містить спеціальні норми щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень з притягнення до адміністративної відповідальності, передбачено, що за наслідками розгляду справи вказаної категорії місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України капрала поліції Гриценка Дмитра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя К.В. Гашук