Справа № 824/1096/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1096/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

29 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року (місце ухвалення рішення - м.Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй суми компенсації втрати частини доходів за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, нарахованої на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.06.2016 року по справі №727/1666/16-а за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, вона набула право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії за період з 05 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 червня 2016 року, яке з вини відповідача фактично виконане останнім лише у травні 2019 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходів за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, нарахованої на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.06.2016 року по справі №727/1666/16-а за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апелянт вказує, що ГУ ПФУ своєчасно та в повному обсязі виконана постанова Верховного суду від 19.03.2019 року, підстав для виплати компенсації втрати частини доходів позивачу немає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.03.2016 року позивачка звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті пенсії, обмеження її розміру та зобов`язання вчинити певні дії.

01.06.2016 року постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 у період з 01.09.2015 по 31.12.2015 пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити ОСОБА_1 у період з 01.09.2015 по 31.12.2015 пенсію призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

13.09.2017 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задоволено, постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.06.2016 скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду.

19.03.2019 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 скасовано. Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.06.2016 залишено в силі.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії, а в травні 2019 року проведено її фактичну виплату в сумі 9323,73 грн.

06.08.2019 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про проведення розрахунку і виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.06.2016 року (а.с.23).

Листом від 22.08.2019 року №674/Г-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивачу про відсутність підстав для виплати компенсації. В обґрунтування зазначеної відмови Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зазначило, що у Постанові Верховного суду від 19.03.2019 по справі №727/1666/16-а відсутнє зобов`язання щодо виплати компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (а.с. 24).

Не погоджуючись з позицією відповідача, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нараховані та виплачені позивачці суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий з вини відповідача, позивачка має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням виплат, донарахованих і виплачених на підставі рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно із статями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 цього Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до пунктами 1, 2 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Пункт 3 Порядку №159 передбачає, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до п.4 Порядку№159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно з п.5 Порядку№159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З системного аналізу правових норм видно, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Колегія суддів звертає увагу, що наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням, правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, необхідно зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний суд в постанові від 19 вересня 2019 року у справі №522/9778/16-а.

В постанові Верховного суду від 30 вересня 2019 року у справі №440/85/19, на яку посилається апелянт, суд звернув увагу, що судові рішення про стягнення коштів і про зобов`язання боржника вчинити дії (нарахувати та виплатити пенсію) є різними видами рішень, які виконуються у різному порядку. Позивач не звертався до суду з вимогами про стягнення суми компенсації, нарахованої відповідачем. Натомість, звернувся з позовом про стягнення збитків, у розмірі невиплаченої компенсації.

У вказаній справі №440/85/19 між позивачем і відповідачем вже існують правовідносини щодо виплати компенсації (постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №816/2081/18, якою зобов`язано відповідача розрахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії). Ці правовідносини не припинилися через затримку виплати.

Таким чином, правовідносини, які розглядав Верховний Суд у справі №440/85/19, не є тотожними правовідносинам, що склалися у цій справі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.06.2016 р. у справі № 727/1666/16-а за період з 01 жовтня 2015 р. по 30 квітня 2019 р.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2020 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.