Справа № 140/2783/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/2783/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Савчук О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МУСТАНГ ТРАНС» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МУСТАНГ ТРАНС» (далі ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС», позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.06.2019 року №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом було проведено перевірку в період з 06.05.2019 року по 10.05.2019 року. За результатами перевірки було складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань правомірності формування від`ємного значення з ПДВ за грудень 2018-січень 2019 року та декларування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявлених на рахунок платника у банку за лютий-березень 2019 року. На підставі акту перевірки було винесено податкові повідомлення-рішення від 19.06.2019 року № та №. Однак, позивач не погоджується із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступних підстав. У пункті 3.1.1 розділу 3 акту перевірки зазначається, що позивачем в порушення пункту 198.1, пункту 198.3 Податкового кодексу України (далі ПК України) завищено суму податкового кредиту, суму від`ємного значення, зокрема, за грудень 2018 року у розмірі 243333,33грн. (по придбанню транспортних засобів у ТзОВ «Скайфолі», по яких відсутній економічний ефект у здійснених господарських операціях); за лютий 2019 року у розмірі 325000,00грн. (по придбанню транспортних засобів у ТзОВ «Скайфолі», по яких відсутній економічний ефект у здійснених господарських операціях); за березень 2019 року у розмірі 326666,67грн. (по придбанню транспортних засобів у ТзОВ «Цифрон», по яких відсутній економічний ефект у здійснених господарських операціях). В порушення статті 2, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №291 від 30.11.1999 року «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, п. 187.1 ст. 187, абз.2 п. 188.1, п. 198.1, п. 193,1 сі. 193, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 та абз. «б» п.200.4 ст. 200 ПК України позивачем занижено суму податкових зобов`язань за березень 2019 року на суму 735534,00 грн., чим завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за березень 2019 року у розмірі 735534,00 грн., що призвело до завищення рядка 21 «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» у розмірі 652455,00 грн. та до завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку у декларації за березень 2019 року в розмірі 83079,00 грн.

Позивач вказує, що ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» не вчинено порушень, визначених в пункті 3.1.1 акту перевірки. Крім того, зазначає, що загальна та описова частини акта перевірки не відповідають вимогам, встановленим Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платником податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, адже вони не містять чіткого обґрунтування і доказів порушення позивачем податкового законодавства.

Також позивач вважає неправомірними, безпідставними та необґрунтованими висновки відповідача, що підприємства - ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон» як постачальники товару не здійснюють господарської діяльності та функціонують лише для формування неправомірної податкової вигоди у покупців товару, тим самим створюючи передумови для неправомірного формування ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» податкового кредиту, оскільки дані підприємства зареєстровані у встановленому законодавством порядку, основним видом діяльності яких є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, а також торгівля іншими транспортними засобами та інша діяльність. У свою чергу, перевірки щодо ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон» контролюючим органом не проводилися.

Крім того, виконання ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС», ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон» укладених між ними договорів, щодо поставки товарів, про нереальність яких заявляють посадові особи відповідача, підтверджується первинними бухгалтерськими документами - видатковими накладними, актами-приймання передачі, платіжними документами, податковими накладними, дійсність яких під сумнів ніким не поставлена. При цьому, посадовими особами відповідача не доведено, яким саме вимогам щодо форми та змісту не відповідають первинні бухгалтерські документи оформленні ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» за наслідками господарських операцій із ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон». Представник позивача вказує, що угоди укладені між ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» та його вищевказаними контрагентами спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін таких правочинів є вільне і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 ЦК, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Позивач вважає не доведеними висновки посадових осіб відповідача щодо нереальності (фіктивності) правочину, укладеного між ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» та його контрагентами - ТОВ «Скайфолі», ТОВ «Цифрон», а також не доведеними висновки про фіктивність первинних документів, що надавались у повному обсязі в ході перевірки.

Крім того, вказує, що товариство при укладенні угод не має права вимагати від своїх контрагентів - ТОВ «Скайфолі», ТОВ «Цифрон», а контрагенти в свою чергу не зобов`язані надавати на його вимогу будь-які відомості, у тому числі відомості щодо правильності декларування ним своїх зобов`язань з податку на додану вартість та виконання ним таких зобов`язань перед бюджетом, місцезнаходження майна, наявності дозвільних документів, тощо.

Також посадовими особами відповідача в ході позапланової перевірки не було доведено те, що позивач та його контрагенти, укладаючи господарські зобов`язання, мали умисел на укладення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Господарські операції, які були проведені між ТОВ «Скайфолі», ТОВ «Цифрон» та ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» спричинили реальні зміни майнового стану позивача - вказаний факт підтверджується договорами купівлі-продажу, видатковими накладними, актами приймання-передачі, а також фактом надходження грошових коштів в якості оплати за поставлений товар за цими договорами.

Представник позивача зазначає, що ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» не може нести відповідальність за порушення законодавства контрагентами. Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Будь-яке неналежне виконання іншими платниками податків податкових обов`язків (подавати податкову звітність, сплачувати податки) не може бути підставою, для відповідальності іншого платника податків. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо правомірного формування податкового кредиту чи податкових зобов`язань з ПДВ щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит і не може свідчити про наявність у нього умислу уникнути від сплати податків у разі, якщо він виконав усі передбачені законом умови стосовно формування податкового кредиту та має необхідні документальні підтвердження його розміру.

Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента. Порушення постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для позбавлення покупця права на отримання податкової вигоди за умови, якщо не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента, злагодженість дій між ними або про те, що він діяв без належної обачності у виборі контрагента.

Щодо відсутності економічного ефекту представник позивача вказує, що поняття економічного ефекту не розкрито в ПК України. Однак, із загального розуміння характеру економічної діяльності, можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості і так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. При цьому не є обов`язковим, або економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане у майбутньому. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є одним з варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції. З наведених підстав представник позивача просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає необґрунтованими та безпідставними викладені у позові обставини, оскільки під час перевірки встановлено, що протягом перевіряємого періоду (грудня 2018 року - березня 2019 року) ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» придбавало транспортні засоби у постачальника ТзОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон».

Вказує, що ТОВ «Скайфолі» декларує від`ємне значення з ПДВ за березень 2019 року в сумі 5846,212 тис. грн., з врахуванням того, що середня торгова націнка лише по операціях з ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» становить 2087,333 тис. грн., розрахункова сума податку на прибуток - 375,719 тис. грн. Проведений аналіз показників поданої фінансової звітності ТОВ «Скайфолі» за 2018 рік свідчить, що реалізацію автотранспортних засобів з націнкою більше 200 відсотків товариством не відображено. За даними фінансового звіту ТОВ «Скайфолі» за 2018 рік встановлено перевищення собівартості над чистим доходом (22 відс). Зазначене свідчить про заниження суми чистого доходу від реалізації товарів у фінансовій звітності за 2018 рік, та відповідно, несплату податку на прибуток.

Разом з тим, сума середньої торгової націнки лише по здійснених протягом 2018 року по операціях з ТзОВ «Мустанг транс» становить 13474,229 тис. грн., розрахункова сума податку на прибуток - 2425,361 тис. грн.

Таким чином, за рахунок сплати ПДВ при розмитненні транспортних засобів ТОВ «Скайфолі» сформовано ліміт в СЕА ПДВ. Через не відображення в податковому обліку реалізації транспортних засобів кінцевим споживачам ТОВ «Скайфолі» використовує ліміт в СЕА ПДВ для надання податкової вигоди ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» через штучне формування податкового кредиту останнім. Крім того, аналіз фінансової звітності суб`єкта малого підприємництва ТОВ «Скайфолі» свідчить, що сума кредиторської заборгованості на кінець 2018 року майже відповідає сумі імпортованих транспортних засобів, тобто протягом всього 2018 року підприємством не здійснювались розрахунки з нерезидентами за придбані транспортні засоби. Сума дебіторської заборгованості станом на 31.12.2018 року майже відповідає сумі реалізованих транспортних засобів згідно даних ЄРПН.

Враховуючи те, що здійснені операції з придбання транспортних засобів ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» не відносяться до операцій пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, а пов`язані лише із зменшенням об`єкту оподаткування податком на прибуток та формуванням сумнівного кредиту для декларування суми бюджетного відшкодування ПДВ, то платником порушено п. 198.3 ПК України та завищено суму податкового кредиту за грудень 2018 року на 243333,33 грн., за лютий 2019 року на 325000 грн. та за березень 2019 року на 326666,67 грн.

Крім цього, представник відповідача зазначає, що економічний ефект у здійснених господарських операціях із придбання ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» у ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон» транспортних засобів відсутній, оскільки вказані господарські операції призводять до збільшення задекларованих витрат ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС», зменшують об`єкт оподаткування без відповідного декларування надприбутків ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон». Відтак, при несплаті податків як постачальником, так і покупцем товарів господарські операції здійснені ТОВ «Скайфолі» та ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» свідчать про отримання лише податкової вигоди без реального настання наслідків.

Таким чином, ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» в порушення п. 198.3 та абз. «б» п. 200.4 статті 200 ПК України завищено суму податкового кредиту за грудень 2018 року на суму 243333 грн., за лютий 2019 року на суму ПДВ 325000 грн. та за березень 2019 року на суму ПДВ 326667 грн. що призвело до завищення суми від`ємного значення за березень 2019 року у розмірі 895000 грн., в результаті чого платником завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» (р. 21) за березень 2019 року у розмірі 651667 грн. та завищено суму задекларованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника по декларації за березень 2019 року (р.20.2.1) в розмірі 243333 грн.

Крім того, представник відповідача зазначає, що під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» з питань правомірності формування від`ємного значення з ПДВ за грудень 2018 року - березень 2019 року та декларування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявлених на рахунок платника у банку за лютий - березень 2019 року було проведено інвентаризацію залишків товару (поліетилен) в кількісно-сумарному виразі в розрізі номенклатури. За даними інвентаризації фактичних залишків поліетилену станом на 14.05.2019 року встановлено нестачу товару (поліетилен в асортименті) в кількості 78000 кг. на суму 3677670 грн.

До перевірки ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» надано лише акт приймання передачі матеріалів для виконання будівельно-монтажних робіт від 05.04.2019 року №1 на суму загальну 6264583,54 грн., в т.ч. ПДВ - 1044097,26 грн. та акт №1 від 30.04.2019 р. про витрату давальницьких матеріалів на загальну суму 6264583,54 грн.

Будь-яких інших документів, які б підтверджували фактичне використання у кількісному вимірі матеріалів (у тому числі й поліетилену в асортименті) згідно будівельних норм, для здійснення будівельно-монтажних робіт зазначеного вище об`єкту, ТзОВ «Мустанг Транс» до перевірки не надано.

Крім того, до перевірки ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» не було надано: дозволи на початок здійснення будівельних робіт, затверджену проекту документацію, акти виконаних робіт форми КБ2 по завершенню певного етапу виконання робіт тощо. Тобто фактичне використання будматеріалів - поліетилену в асортименті, в кількості 78000 кг на суму 3677670 грн. для будівництва об`єкта «будівля магазина з сараєм та погребом» не підтверджено первинними документами. Виходячи з вищевикладеного, ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» вищезазначений товар «поліетилен» використано не у господарській діяльності.

Таким чином, ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» занижено податкове зобов`язання за березень 2019 року на загальну суму 735534 грн. що призвело до завищення суми від`ємного значення та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» (р. 21) за березень 2019 року розмірі 652455 грн. та завищено суму задекларованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника по декларації за березень 2019 року (р.20.2.1) в розмірі 83079 грн. З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року замінено первісного відповідача ГУ ДФС у Волинській області його правонаступником ГУ ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач).

У свою чергу ухвалою суду від 28.11.2019 року продовжено строк підготовчого провадження по справі та відкладено підготовче засідання.

У заяві від 10.12.2019 року про уточнення обставин позову представник позивача вказав, що у поданій позовній заяві позивачем не було надано пояснень щодо поліетилену, оскільки головним бухгалтером ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» під час проведення перевірки з 06.05.2019 року по 10.05.2019 року ГУ ДФС у Волинській області первинно помилково було надано не ті документи, що стосуються обговорюваного поліетилену. У зв`язку з цим контролюючим органом було занесено не точні факти до акту перевірки, а саме такі, що не відповідають дійсності. Для спростування зазначеної у акті перевірки недостовірної інформації представник позивача вказує, що ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» орендує приміщення за адресою: Волинська область, м. Устилуг, вул. Б. Хмельницького, 32а та за адресою: Волинська область, м. Устилуг, вул. Б. Хмельницького, 32. Однак, у зв`язку з незадовільним станом орендованого приміщення, позивачем, як орендарем, було вирішено здійснити ремонт приміщень за вказаними адресами, саме для цього і було закуплено поліетилен (порошок) у асортименті, в кількості 78000,00 кг на суму 3677670 грн. Представник позивача вказує, що кошторисною документацією від 26.04.2019 року на Поточний ремонт підлоги складу стеклохоста по вул. Б. Хмельницького, 32а, м. Устилуг, Володимир-Волинського району, Волинської області підтверджується фактичне використання поліетилену M3804 RWP у кількості 29,1 т у сумі 1395002,78 грн. У свою чергу, кошторисною документацією від 26.04.2019 року на Поточний ремонт покрівлі реммайстерні по вул. Хмельницького, 32 в м. Устилуг, Володимир-Волинського району, Волинської області підтверджується фактичне використання поліетилену M3804 RWP у кількості 21,9 т у сумі 1049847,46 грн. та поліетилену R50035Е порошок у кількості 27 т у сумі 1232820,00 грн. А тому, представник позивача вказує, що ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» має на підтвердження документи, передбачені чинним законодавством, щодо фактичного використання поліетилену у зазначеному асортименті, у загальній кількості 78000 кг на суму 3677670 грн., тобто використало його у господарській діяльності, що повністю спростовує інформацію зазначену у акті перевірки.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 22.12.2019 року представник позивача, а також представник відповідача не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. Крім того, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки неприбуття у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, судовий розгляд справи проведено без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» з питань правомірності формування від`ємного значення з ПДВ за грудень 2018 січень 2019 року та декларування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявлених на рахунок платника у банку за лютийберезень 2019 року, за результатами якої складено акт від 21.05.2019 року за №10665/03-20-12-02/37236434 (а.с.19-48).

За результатами проведеної перевірки встановлено, що ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» в порушення, зокрема, п. 187.1 ст.187, абз 2 п. 188.1 ст.188 , п. 198.1, п. 193.1 ст.193, п.198.3, п.198.6 статті 198 та абз «б» п. 200.4 статті 200 ПК України занижено суму податкового зобов`язання за березень 2019 року (р. 9) в розмірі 735534 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р.19) за березень 2019 року у розмірі 735534 грн., в результаті чого платником завищено суму р. 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» у розмірі 652455 грн. та завищено суму задекларованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника по декларації за березень 2019 року (р.20.2.1) в розмірі 83079 грн.

Крім того, в порушення п. 198.3 та абз. «б» п. 200.4 статті 200 ПК України ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» завищено суму податкового кредиту за грудень 2018 року на суму 243333 грн., за лютий 2019 року на суму ПДВ 325000 грн. та за березень 2019 року на суму ПДВ 326667 грн. що призвело до завищення суми від`ємного значення за березень 2019 року у розмірі 895000 грн., в результаті чого платником завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» (р. 21) за березень 2019 року у розмірі 651667 грн. та завищено суму задекларованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника по декларації за березень 2019 року (р.20.2.1) в розмірі 243333 грн.

Як вбачається з акту перевірки протягом перевіряємого періоду (грудня 2018 року - березня 2019 року) ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» придбавало основні засоби - транспортні засоби у ТзОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон».

Зокрема, згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу №ЦН-0000010 від 22.03.2019 року продавець (ТОВ «Цифрон»), зобов`язується передати у власність покупця (ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС») товар - автобус пасажирський, марка - MERCEDES-BENZ, модель - «1223L», 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , в подальшому товар, у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору. Загальна сума договору становить 1960000 грн., в т.ч. ПДВ - 326666,67 грн. На поставку товару ТОВ «Цифрон» виписано видаткову накладну №ЦН-0000010 від 22.03.2019 року, товар - автобус пасажирський MERCEDES-BENZ, модель - «1223L», шасі № НОМЕР_1 у кількості 1 одиниця за ціною 1633333,33 грн./шт. на загальну суму 1960000 грн., в т.ч. ПДВ - 326666,67 грн. Придбаний ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» у березні 2019 року транспортний засіб за даними бухгалтерського обліку відображено на рахунку 15 «інвестиції» у кількості 1 одиниця вартістю 1633333,33 грн. Однак, згідно МД №UA204070/2019/006006 встановлено, що фактурна вартість з урахуванням мита, по імпортованому ТОВ «Цифрон» транспортному засобі (автобус пасажирський MERCEDES-BENZ, модель - «1223L», шасі № НОМЕР_1 ) становить 246548,50 грн., а реалізація його на ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» постачальником була здійснена за ціною 1633333,33 грн., на суму ПДВ 326666,67 грн., націнка становить - 1386784,83 грн. за одиницю, що становить 562,5 %. За даними СЕА ПДВ по типу операції «реєстрація митної декларації» при розмитненні транспортного засобу (автобус пасажирський MERCEDES-BENZ, модель - «1223L», шасі № НОМЕР_1 ) згідно МД №UA204070/2019/006006 від 21.03.2019 року ТОВ «Цифрон» сплачено ПДВ митним органам в сумі 53752,51 грн. ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» по операціях з придбання у ТзОВ «Цифрон» транспортних засобів не декларувало до бюджетного відшкодування ПДВ. Однак, дана сума знайшла своє відображення в рядку 21 декларації за березень 2019 року (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду).

Згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу №СК-000021 від 28.02.2019 року продавець (ТОВ «Скайфолі»), зобов`язується передати у власність покупця (ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС») товар - автобус пасажирський, марка SKANIA, модель «IRIZAR 310 CENTURY», 2006 року виготовлення, шасі № НОМЕР_2 , в подальшому товар, у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору. Загальна сума договору становить 1950000 грн., в т.ч. ПДВ - 325000 грн. На поставку товару ТОВ «Скайфолі» виписано видаткову накладну №СК-0000034 від 28.02.2019 року, товар - автобус пасажирський SKANIA «IRIZAR 310 CENTURY», шасі № НОМЕР_2 у кількості 1 одиниця за ціною 1625000 грн./шт. на загальну суму 1950000 грн., в т.ч. ПДВ - 325000 грн. Придбаний ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» у грудні 2018 року транспортний засіб за даними бухгалтерського обліку відображено на рахунку 10 «основні засоби» у кількості 1 одиниця вартістю 1216666,67 грн. Згідно МД №UA204070/2019/004935 встановлено, що фактурна вартість з урахуванням мита, по імпортованому ТОВ «Скайфолі» транспортному засобу (автобус SKANIA «IRIZAR 310 CENTURY», шасі № НОМЕР_2 ) становить 479211,47 грн., а реалізація його на ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» постачальником була здійснена за ціною 1625000 грн., на суму ПДВ 325000 грн., націнка становить -1145788,53 грн. або 239% за одиницю товару. За даними СЕА ПДВ по типу операції «реєстрація митної декларації» при розмитненні транспортного засобу (автобус пасажирський SCANIA IRIZAR 310 CENTURY YS4K4X2) згідно МД №UA204070/2019/004935 від 27.02.2019 року ТОВ «Скайфолі» сплачено ПДВ митним органам в сумі 114940,34 грн.

Згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу №СК-0000201 від 17.12.2018 року продавець (ТОВ «Скайфолі»), зобов`язується передати у власність покупця (ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС») товар - автобус пасажирський, марка OVI, модель «НТ01», 2006 року випуску, шасі V. НОМЕР_3 , в подальшому товар, у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору. Загальна сума договору становить 1460000 грн., в т.ч. ПДВ 243333,33 грн. На поставку товару ТОВ «Скайфолі» виписано видаткову накладну №СК-0000330 від 17.12.2018 року, товар - автобус пасажирський OVI «НТ01» шасі VS9106MMUYM443003 у кількості 1 одиниця за ціною 1216666,67 грн./шт. на загальну суму 1460000 грн., в т.ч. ПДВ - 243333,33 грн. Придбаний ТзОВ «Мустанг Транс» у грудні 2018 року транспортний засіб за даними бухгалтерського обліку відображено на рахунку 10 «основні засоби» у кількості 1 одиниця вартістю 1216666,67 грн. Згідно МД №UA204070/2018/111025 встановлено, що фактурна вартість з урахуванням мита, по імпортованому ТОВ «Скайфолі» транспортному засобу (автобус OVI «НТ01» шасі НОМЕР_4 ) становить 275122,44 грн., а реалізація його на ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» постачальником була здійснена за ціною 1216666,67 грн., на суму ПДВ 243333,34 націнка становить - 941544,23 грн., що становить 342,22 %. За даними СЕА ПДВ по типу операції «реєстрація митної декларації» при розмитненні транспортного засобу (автобус пасажирський OVI НТ01 VS9106MMUYM443003) згідно МД №UA204070/2018/111025 від 12.12.2018 року ТОВ «Скайфолі» сплачено ПДВ митним органам в сумі 59281,69 грн.

В акті перевірки зроблено висновок, що економічний ефект у здійснених господарських операціях із придбання ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» у ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон» транспортних засобів відсутній, оскільки вказані господарські операції призводять до збільшення задекларованих витрат ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС», зменшують об`єкт оподаткування без відповідного декларування надприбутків ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон». Відтак, при несплаті податків як постачальником, так і покупцем товарів господарські операції здійснені ТОВ «Скайфолі» та ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» свідчать про отримання лише податкової вигоди без реального настання наслідків.

Крім того, за даними інвентаризації фактичних залишків поліетилену станом на 14.05.2019 року встановлено нестачу товару (поліетилен в асортименті) в кількості 78000 кг. на суму 3677670 грн. У поясненні наданому посадовими особами ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» зазначено, що у квітні місяці було розпочато роботи, а саме заливка фундаменту, де було використано поліетилен (порошок). Однак, фактичне використання будматеріалів - поліетилену в асортименті, в кількості 78000 кг на суму 3677670 грн. для будівництва об`єкта «будівля магазина з сараєм та погребом» не підтверджено первинними документами. Таким чином, ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» вищезазначений товар «поліетилен» використано не у господарській діяльності, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ за березень 2019 року на загальну суму 735534 грн.

На підставі вказаного акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 19.06.2019 року №, яким зменшену суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 1304122 грн. та від 19.06.2019 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 326412 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 163206 грн.

З розрахунку суми зменшеного від`ємного значення ПДВ та сум зменшеного бюджетного відшкодування вбачається, що податковим повідомленням-рішенням від 19 червня 2019 року № зменшено суми бюджетного відшкодування у розмірі 243333,33 грн. і застосовано штрафні санкції у розмірі 121666,66 грн. по операціях з придбання транспортних засобів у ТзОВ «Скайфолі» та зменшено суми бюджетного відшкодування у розмірі 83079 грн. і застосовано штрафні санкції у розмірі 41539,50 грн. у зв`язку з встановленою нестачею товару (поліетилену) на складі позивача під час проведення інвентаризації. Податковим повідомлення-рішення від 19 червня 2019 року № зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 325000 грн. по операціях з придбання транспортних засобів у ТзОВ «Скайфолі», зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 326666,67 грн. грн. по операціях з придбання транспортних засобів у ТзОВ «Цифрон» та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 735534 грн. у зв`язку з встановленою нестачею товару (поліетилену) на складі позивача під час проведення інвентаризації.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Правові підстави віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту з податку на додану вартість регулюються статтею 198 ПК України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України 200.1 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як визначено пунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) та в подальшому на віднесення цих сум до бюджетного відшкодування виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.10.2015 року №21-1555а15 та від 22.09.2015 року №21-1526а15 та узгоджується з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №814/328/15.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів відповідача судом при розгляді справи підлягали з`ясуванню обставини щодо фактичного здійснення позивачем господарських операцій з придбання транспортних засобів у ТзОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон».

З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2011 року ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» зареєстроване як юридична особа, що підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців. 13.08.2014 року товариством було отримано ліцензію на надавання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом.

На виконання статутних завдань у межах видів діяльності позивач придбав у ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон» транспортні засоби - автобуси. Факт придбання підтверджується видатковими накладними, актами-приймання передачі, платіжними документами, податковими накладними.

Під час проведення перевірки позивач надав посадовим особам відповідача первинні документи для підтвердження фактів здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами. При цьому під час проведення перевірки відповідачем акт про ненадання позивачем документів під час проведення перевірки не складався.

Факт використання придбаних автобусів безпосередньо у господарській діяльності товариства підтверджується дорожніми листами автобуса у міжнародному сполученні, роздатковими відомостями на отримання паливно-мастильних матеріалів, дозволами на міжнародні регулярні перевезення пасажирів між Україною та Республікою Польща.

На думку суду, подані позивачем під час перевірки та в ході судового розгляду справи зазначені вище первинні документи підтверджують реальність господарських операцій із придбання позивачем у ТОВ «Скайфолі» та ТОВ «Цифрон» транспортних засобів за договорами купівлі-продажу, які мають тісний взаємозв`язок із господарською діяльністю позивача. При цьому вказані первинні документи досліджувалися під час проведення перевірки, про що зазначено в акті, недоліки в їх оформлені відсутні, що не заперечує відповідач. Таким чином, позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту та сформовано від`ємне значення із сум ПДВ, сплачених вищевказаним контрагентам у ціні товару відповідно правилами ПК України.

Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про заниження, на думку фіскального органу, ТзОВ «Скайфолі» та ТзОВ «Цифрон» сум чистого доходу, несплату податків, не відображення в обліку реалізації транспортних засобів, що свідчить про отримання внаслідок укладення договорів з позивачем лише податкової вигоди без реального настання наслідків, зважаючи на наступне.

Чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит та бюджетне відшкодування від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Будь-яке неналежне виконання іншими платниками податків податкових обов`язків (подавати податкову звітність, сплачувати податки) не може бути підставою для відповідальності іншого платника податків. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо правомірного формування податкового кредиту чи податкових зобов`язань з ПДВ щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення покупця - платника податку права на податковий кредит і не може свідчити про наявність у нього умислу уникнути від сплати податків у разі, якщо він виконав усі передбачені законом умови стосовно формування податкового кредиту та має необхідні документальні підтвердження його розміру. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента. Порушення постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для позбавлення покупця права на отримання податкової вигоди за умови, якщо не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента, злагодженість дій між ними або про те, що він діяв без належної обачності у виборі контрагента. Будь-яких доказів, що позивач при здійсненні господарської діяльності із вищезгаданими контрагентами діяв недобросовісно, контролюючий орган не надав суду.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №826/6280/13-а, від 27.03.2018 року №816/809/17.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принципи верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі № 3991/03 «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Європейський суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

На момент фактичного виконання господарських операцій усі контрагенти позивача як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, були зареєстрованими платниками ПДВ. В ході судового розгляду факту узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями встановлено не було.

При цьому слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Крім того, акт перевірки не містить встановлених обставин, які б свідчили про невиконання позивачем чи його контрагентами договірних зобов`язань за господарськими операціями або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності і які є доведеними у встановленому порядку. Податковим органом не спростовано фактичне придбання позивачем транспортних засобів та використання їх безпосередньо у господарській діяльності товариства. Також фіскальним органом при перевірці не досліджено рівня ринкових цін на транспортні засоби, які були предметом купівлі-продажу, а зроблено висновок про придбання їх позивачем за завищеною ціною лише на підставі інформації про націнку на автобуси, враховуючи вартість зазначену у документах поданих до митного оформлення контрагентами позивача.

Таким чином, суд вважає, що у ході розгляду справи судом досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України є підставою для податкового обліку та встановлено реальне здійснення господарських операцій між позивачем і ТзОВ «Скайфолі» та ТзОВ «Цифрон». Вказані документи містять відомості, які повністю відображають суть господарських операцій між позивачем та його контрагентами та у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність прийнятих ГУ ДФС у Волинській області податкового повідомлення-рішення від 19 червня 2019 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 243333,33 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 121666,66 грн. та податкового повідомлення-рішення від 19 червня 2019 року № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 651666,67 грн.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомленням-рішенням від 19 червня 2019 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 83079 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 41539,50 грн. та податкового повідомлення-рішення від 19 червня 2019 року № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 735534 грн. у зв`язку з встановленою нестачею товару (поліетилену) на складі позивача під час проведення інвентаризації судом враховано наступне.

При проведенні перевірки було проведено інвентаризацію залишків товару (поліетилен) в кількісно-сумарному виразі в розрізі номенклатури. За даними інвентаризації фактичних залишків поліетилену станом на 14.05.2019 року встановлено нестачу товару (поліетилен в асортименті) в кількості 78000 кг на суму 3677670 грн.

До матеріалів інвентаризації товариством було надано пояснення, що поліетилен у кількості 78000 кг було використано при здійсненні будівельно-монтажних робіт на об`єкті «будівля магазину з сараєм та погребом інвентарний номер № 57», що виконувались ВАТ «Устилузька ПМК-200» згідно договору від 01.04.2019 року.

До перевірки ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» надано лише акт приймання передачі матеріалів для виконання будівельно-монтажних робіт від 05.04.2019 року №1 на суму загальну 6264583,54 грн., в т.ч. ПДВ - 1044097,26 грн. та акт №1 від 30.04.2019 р. про витрату давальницьких матеріалів на загальну суму 6264583,54 грн. Будь-яких інших документів, які б підтверджували фактичне використання у кількісному вимірі матеріалів (у тому числі й поліетилену в асортименті) згідно будівельних норм, для здійснення будівельно-монтажних робіт зазначеного вище об`єкту, ТзОВ «Мустанг Транс» до перевірки не надано. Також товариством не було надано: дозволи на початок здійснення будівельних робіт, затверджену проекту документацію, акти виконаних робіт форми КБ2 по завершенню певного етапу виконання робіт тощо.

У зв`язку викладеним податковим органом було зроблено висновок, що фактичне використання будматеріалів - поліетилену в асортименті в кількості 78000 кг на суму 3677670 грн. для будівництва об`єкта «будівля магазина з сараєм та погребом» не підтверджено первинними документами, товариством поліетилен використано не у господарській діяльності, а отже занижено податкове зобов`язання за березень 2019 року на загальну суму 735534 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» (р. 21) за березень 2019 року розмірі 652455 грн. та завищено суму задекларованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника по декларації за березень 2019 року (р.20.2.1) в розмірі 83079 грн.

У заяві про уточнення обставин позову представник позивача зазначив, що при перевірці головним бухгалтером ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» помилково було надано не ті документи, що стосуються поліетилену. У зв`язку з цим контролюючим органом було занесено не точні факти до акту перевірки, а саме такі, що не відповідають дійсності. Представник позивача у заяві та в судовому засіданні пояснив, що ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» орендує приміщення за адресою: Волинська область, м. Устилуг, вул. Б. Хмельницького, 32а та за адресою: Волинська область, м. Устилуг, вул. Б. Хмельницького, 32. Однак, у зв`язку з незадовільним станом орендованого приміщення, позивачем, як орендарем, було вирішено здійснити ремонт приміщень за вказаними адресами, саме для цього і було закуплено поліетилен (порошок) у асортименті, в кількості 78000,00 кг на суму 3677670 грн. Кошторисною документацією від 26.04.2019 року на Поточний ремонт підлоги складу стеклохоста по вул. Б. Хмельницького, 32а, м. Устилуг, Володимир-Волинського району, Волинської області підтверджується фактичне використання поліетилену M3804 RWP у кількості 29,1 т у сумі 1395002,78 грн., а кошторисною документацією від 26.04.2019 року на Поточний ремонт покрівлі реммайстерні по вул. Хмельницького, 32 в м. Устилуг, Володимир-Волинського району, Волинської області підтверджується фактичне використання поліетилену M3804 RWP у кількості 21,9 т у сумі 1049847,46 грн. та поліетилену R50035Е порошок у кількості 27 т у сумі 1232820,00 грн. А тому, ТзОВ «МУСТАНГ ТРАНС» має на підтвердження документи, передбачені чинним законодавством, щодо фактичного використання поліетилену у зазначеному асортименті, у загальній кількості 78000 кг на суму 3677670 грн., тобто використало його у господарській діяльності, що повністю спростовує інформацію зазначену у акті перевірки.

Суд критично сприймає вищевикладені доводи позивача, оскільки предметом перевірки були зовсім інші господарські операції, при здійсненні яких було встановлено порушення, які жодним чином товариством не спростовані. Твердження позивача, викладені у заяві від 09.12.2019 року, про те, що до перевірки бухгалтером помилково було подані документи щодо використання поліетилену, суд сприймає як неправдиві, оскільки ні у позовній заяві від 13.09.2019 року, ні у судових засіданнях, які відбувалися до 09.12.2019 року, ні при розгляді матеріалів перевірки товариством не було подано документів та пояснень, які би підтверджували хибні висновки перевіряючих, викладені у акті перевірки, внаслідок помилкового подання документів. Суд звертає увагу, що позивачем після отримання акту перевірки не надано фіскальному органу заперечень на акт і документів, які спростовують висновки щодо використання поліетилену. Також позивач не скористався правом на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень, в ході якого він також міг надати документи, які спростовуються висновки акту. І лише більше ніж через два місяці після відкриття провадження у справі товариством було сформовано позицію щодо нібито неправильного подання бухгалтером до перевірки первинних документів.

Відповідно до п. «г» п. 198.5 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що товариством занижено податкове зобов`язання за березень 2019 року на загальну суму 735534 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» (р. 21) за березень 2019 року розмірі 652455 грн. та завищено суму задекларованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника по декларації за березень 2019 року (р.20.2.1) в розмірі 83079 грн.

З огляду на встановлені обставини та вищевказані норми ПК України суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 червня 2019 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 83079 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 41539,50 грн. та від 19 червня 2019 року № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 735534 грн. у зв`язку з встановленою нестачею товару (поліетилену) на складі позивача під час проведення інвентаризації, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 10888,23 грн., сплаченого відповідно до платіжного доручення від 25.09.2019 №2118.

Керуючись статтями 243 ч. 3, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 червня 2019 року № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 243333,33 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 121666,66 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 червня 2019 року № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 651666,67 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МУСТАНГ ТРАНС» (44731, Волинська область, Володимир-Волинський район, місто Устилуг, вулиця Б. Хмельницького, 32а, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 43143484) судовий збір у розмірі 10888,23 (десять тисяч вісімсот вісімдесят вісім грн. 23 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко

Повний текст судового рішення складено 30.01.2020.