Справа № 640/19337/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Суддя-доповідач: Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення та наказів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №1 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України від 28 травня 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18 червня 2019 року №1860/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10 липня 2019 року №490/06 "Про припинення приватної нотаріальної діяльності та анулювання реєстраційного посвідчення, виданого ОСОБА_1 ".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Надалі позивачем повторно подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України №1 від 28 травня 2018 року, наказу Міністерства юстиції України від 18 червня 2019 року №1860/5, наказу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10 липня 2019 року №490/06 до набрання законної сили рішенням суду у справі №640/19337/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні даної заяви.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача, зазначив, що наведені заявником обставини, на його думку, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали, долучені до заяви, не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, приватним нотаріусом ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апелянт на підтвердження своєї позиції зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту від можливих протиправних дій суб`єкта владних повноважень до вирішення справи по суті за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють робити припущення стосовно того, що невжиття таких заходів спричинить істотну шкоду інтересам заявника.

Також позивач зазначив, що повторно із заявою про забезпечення позову звернувся з огляду на скасування 31 жовтня 2019 року Шостим апеляційним адміністративним судом рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року по справі №2340/5084/18 та визнання протиправними дій Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого позивачу Міністерством юстиції України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Згідно із пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, заходи забезпечення адміністративного позову мають бути співмірними заявленим позовним вимогам. В даному випадку співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Таким чином судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Слід мати на увазі, що забезпечуючи адміністративний позов в такий спосіб, суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Тобто, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заявляючи дане клопотання, позивач послалася на те, що наявні очевидні ознаки протиправності рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 28 травня 2019 року №1, оскільки воно ухвалене за результатами розгляду подання Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 19 грудня 2019 року № 4-01-19, дії щодо внесення якого на розгляд Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату визнані протиправними рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі 2340/5084/18.

Не може бути законним рішення, ухвалене за результатами розгляду неправомірно внесеного на такий розгляд подання та не можуть бути правомірними накази, видані на підставі рішення, ухваленого за результатами розгляду протиправно внесеного подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.

Отже, в даному випадку наявні очевидні ознаки неправомірності наказу Міністерства юстиції України від 18 червня 2019 року №1860/5, так як він виданий на підставі рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 28 травня 2019 року №1, яке ухвалене за результатами розгляду неправомірно внесеного подання.

Наказ Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про припинення приватної нотаріальної діяльності та анулювання реєстраційного посвідчення, виданого ОСОБА_1 від 10 липня 2019 року № 490/06 виданий на підставі наказу Міністерства юстиції України від 18 червня 2019 року №1860/5, про що зазначено в його преамбулі. Тому очевидні ознаки протиправності наказу Мін`юсту від 18 червня 2019 року №1860/5 є і ознаками протиправності наказу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10 липня 2019 року №490/06.

На думку позивача, вказані вище рішення суб`єктів владних повноважень мають ознаки порушень ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат», оскільки протиправно створили для нього нерівні з іншими нотаріусами умови доступу до зайняття нотаріальною діяльністю та ставлять його в нерівні можливості з ними в її організації та здійсненні; завдають шкоду репутації; позбавляють засобів для існування, так як нотаріальна діяльність була єдиним джерелом його доходу.

Тому невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення судом позовних вимог, може істотно ускладнити виконання рішення суду, позбавить скаржника ефективного захисту порушеного права на заняття нотаріальною діяльністю, за захистом якого звернувся до суду шляхом подання позову про визнання рішень суб`єктів владних повноважень неправомірними та скасування таких рішень.

Крім того, невжиття заходів забезпечення позову продовжить дію тривалого порушення прав невизначеного числа третіх осіб, які не є учасниками даної справи.

Дослідивши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів звертає увагу на те, що всупереч вимогам ст. ст. 73, 74 КАС України позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів, для підтвердження обґрунтованості поданої нею заяви.

Позивачем не обґрунтовано, тих підстав, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів про які останній зазначає у заяві, або що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, забезпечення позову в такий спосіб, на який вказує позивач, з підстав на які він посилається, фактично є вирішенням спору по суті заявлених позовних вимог.

З огляду на зазначені обставини та вказані правові норми, колегія суддів вважає, що з поданої до суду заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не вбачається правових підстав для її задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №826/9263/17.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді клопотання неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

А тому вірним є рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2020 року.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку