Справа № 620/2509/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2509/19 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом Міністерства оборони України (далі відповідач 1), Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 2) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати п. 13 протоколу від 12.07.2019 № 86 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум щодо відмови в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

зобов`язати відповідача 2 подати висновок за формою та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України для розгляду питання про прийняття рішення стосовно призначення одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та наказу Міністра оборони України від 14.08.2014 № 530;

зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та наказу Міністра оборони України від 14.08.2014 № 530 у зв`язку з встановленням позивачу третьої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня відповідного року з урахуванням висновків суду та надіслати вказане рішення відповідачу 2 для видання наказу про виплату такої грошової допомоги;

зобов`язати відповідача 1 відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

зобов`язати відповідача 2 відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п. 13 протоколу від 12.07.2019 № 86 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум щодо відмови в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язано відповідача 1 розглянути питання про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та наказу Міністра оборони України від 14.08.2014 № 530 у зв`язку з встановленням позивачу третьої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня відповідного року з урахуванням висновків суду та надіслати вказане рішення відповідачу 2 для видання наказу про виплату такої грошової допомоги. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в матеріалах справи відсутній документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень, а також відсутня довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що незважаючи на рішення судів першої та апеляційної інстанції у справах № 750/8881/17 та № 825/1933/18, Міністерство оборони України фактично повторно неправомірно відмовило позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, та вкотре грубо порушує його права.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.08.1981 по 09.11.1983 проходив строкову військову службу у лавах радянської армії, та надстрокову військову службу з 05.03.1984 по 01.10.1999, в тому числі брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан в складі в/ч пп 94128 з 11.10.1987 по 26.12.1988, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с. 17) та довідкою Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату від 22.08.2017 № 148 (а.с. 25).

Згідно із витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 24.12.2015 № 4985 (а.с. 19) та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 24.12.2015 № 2614/ж (а.с. 20) вбачається, що позивач у 1987 році під час бойових дій в Афганістані отримав осколкові поранення голови, спини, обох рук та правої ноги, які у подальшому призвели до розвитку захворювань.

Згідно із вказаного витягу встановлено, що поранення, контузія та захворювання пов`язані з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зазначене також підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 025770, відповідно до якої з 20.05.2016 позивачу встановлено III групу інвалідності довічно (а.с. 21).

29.08.2017 позивачем на адресу військового комісара Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату направлено заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІII групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, з пакетом відповідних документів (а.с. 24), на яку позивач отримав листа Чернігівського ОВК від 01.09.2017 № 5/3060с (а.с. 26) про необхідність надати в найкоротший термін оригінал документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень.

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова, який постановою від 27.11.2017 у справі №750/8881/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018, задовольнив позовні вимоги, визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненаправлення до Міністерства оборони України заяви позивача, з доданими до неї документами, для розгляду питання призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги.

Зазначеними рішеннями судів першої та другої інстанції було встановлено, що у позивача право на отримання одноразової грошової допомоги виникло 20.05.2016, і таким чином, після встановлення позивачу IІI групи інвалідності і на момент його звернення з відповідною заявою до військового комісаріату позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги, у відповідності до ч. 2 ст. 16 та ч. 8 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991.

Суди також встановили, що позивач надав до військового комісаріату усі необхідні документи, передбачені Порядком № 975 Про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року, а відтак, має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка настала внаслідок поранення та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

При цьому, суди не прийняли до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень, та встановили, що на підтвердження отримання поранення, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, позивачем надано інші документи, зі змісту яких вбачається, що поранення, отримані позивачем, виникли внаслідок вогнепальних поранень, що могли бути спричинені під час проходження служби у 1987 році.

На виконання вказаної постанови суду Чернігівським ОВК направлено на адресу Міністерства оборони України повторну заяву позивача з доданими до неї документами.

23.03.2018 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто подані документи та прийнято рішення, оформлене протоколом № 31, яким відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, з тих підстав, що позивач був звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 № 3597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с. 35).

Вважаючи свої права порушеними, позивач повторно звернувся до суду із позовом.

Чернігівським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 05.06.2018 про відмову у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем після встановлення йому ІІІ групи інвалідності, відповідно до чинних на той час нормативно-правових актів та підстав, отримав страхову виплату, яка по своїй суті є компенсаційною, тому Міністерство оборони України відмовляючи йому у виплаті одноразової грошової допомоги діяло обґрунтовано та в межах наданих повноважень.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 та задоволено позовні вимоги частково, визнано протиправним та скасувавши п. 13 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, оформленого протоколом від 23.03.2018 № 31 щодо відмови Міністерства оборони України в призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у відповідності з Порядком № 975 та наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, з урахуванням висновків суду.

На виконання вимог постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі № 825/1933/18, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум ухвалено рішення від 12.07.2019 № 86, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п. 11 Порядку № 975, зазначивши, що висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 24.12.2015 № 4985, який подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини поранення (травми, каліцтва).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не розгляду питання в частині призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що зміст оформленого пунктом 13 Протоколу від 12.07.2019 № 86 рішення свідчить, що відповідачем 1 не враховані висновки суду апеляційної інстанції від 04.09.2018 у справі № 825/1933/18, оскільки підстави відмови у призначенні такої допомоги вже визнані судом необґрунтованими та встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, після встановлення позивачу IІI групи інвалідності і на момент його звернення з відповідною заявою до військового комісаріату. Також було встановлено, що позивач надав до військового комісаріату усі необхідні документи, передбачені вказаним Порядком № 975, а відтак, має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка настала внаслідок поранення та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом № 2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ст. 41 Закону № 2011-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 162 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Водночас, у відповідності до ст. 164 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 163 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Вказані норми права дають підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 162 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 164 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 164 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Так, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум ухвалено рішення від 12.07.2019 № 86, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п. 11 Порядку № 975.

Відтак, колегія суддів зазначає, вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

Також, рішенням комісії від 12.07.2019 № 86 встановлено, що висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 24.12.2015 № 4985, який подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини поранення (травми, каліцтва).

З приводу зазначеного, колегія суддів встановила наступне.

Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

У відповідності до п. 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд військово-лікарськими комісіями з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних військово-лікарських комісій для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Відповідно до п. 21.3 зазначеного Положення, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні військово-лікарські комісії; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, штатні військово-лікарські комісії цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Згідно p п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби» якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Відповідно до п. 21.7 Положення № 402 постанова військово-лікарських комісій про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарськими комісіями можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).

З огляду на викладене, відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Отже, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

При цьому, як свідчить зміст п. 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Згідно з п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Разом з цим, п. 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

У разі настання інвалідності подаються перелік документів, серед яких, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений п. 11 Порядку № 975 перелік документів для призначення такої допомоги. В свою чергу, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та військовий комісаріат за його місцем проживання.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.

Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 10.04.2019 у справі № 822/220/18 та від 24 грудня 2019 року у справі №826/6871/18.
Відтак, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що надана відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, копія витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 24.12.2015 № 4985 та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 24.12.2015 № 2614/ж (а.с. 20) не містять інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Надані позивачем документи не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема ті, які пов`язані із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Висновки спеціаліста у галузі медичної експертизи, вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців внаслідок загоєння ран, які могли утворитись внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1987 році.

З огляду на наведене, колегія суддів встановила, що позивачем не додано документу, який свідчить про причини та обставини поранення, а витяг з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України та висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Разом з цим, колегія судів не погоджується із висновком суду першої інстанції, яким встановлено, що зміст оформленого п. 13 витягу із протоколу від 12.07.2019 № 86 рішення свідчить, що відповідачем 1 не враховані висновки суду апеляційної інстанції від 04.09.2018 у справі № 825/1933/18, оскільки підстави відмови у призначенні такої допомоги вже визнані судом необґрунтованими та встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, після встановлення позивачу IІI групи інвалідності і на момент його звернення з відповідною заявою до військового комісаріату. Також було встановлено, що позивач надав до військового комісаріату усі необхідні документи, передбачені вказаним Порядком № 975, а відтак, має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка настала внаслідок поранення та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Зі змісту резолютивної частини постанови від 04.09.2018 у справі № 825/1933/18 вбачається, що суд апеляційної інстанції визнав протиправним та скасував п. 13 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, оформленого протоколом від 23.03.2018 року № 31 щодо відмови Міністерства оборони України в призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язав Міністерство оборони України розглянути питання про призначення позивачеві одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у відповідності з Порядком № 975 та наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, з урахуванням висновків суду.

Зазначене свідчить про те, що судом апеляційної інстанції від 04.09.2018 у справі № 825/1933/18 зобов`язано Міністерство оборони України саме розглянути питання про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності,

У висновках суду апеляційної інстанції не міститься ствердження про наявність у позивача права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги, як і про подання ним усіх необхідних документів, передбачених Порядком 975, з чого вбачається, що судом першої інстанції не було досліджено в повному обсязі обставини та матеріали справи.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що засіданням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.07.2019 № 86 прийнято рішення про відмову в призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги з правомірних та законних підстав, а саме через неподання останнім документу, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п. 11 Порядку 975, колегія суддів вбачає помилковість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 29 січня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма