Справа № 520/12719/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

30 січня 2020 р. справа № 520/12719/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа Відділ у Кигичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання дій Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області незаконними; 2) зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що за відсутності визначених законом підстав владний суб`єкт відмовив у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки. Вчинена відмова є безпідствною, вмотивована міркуваннями, які суперечать закону, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що порушене заявником питання було вирішено на підставі та у спосіб, визначені законом, оскільки бажана заявником земельна ділянка використовується громадянами для ведення колективного городництва. Земельна ділянка на яку бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою позивач, є частиною земельної ділянки площею 21,9339 га з кадастровим номером :09:000:0238 що була про інвентаризована під час здійснення землеустрою 2013 році. Вказана земельна ділянка не була зарезервована для надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства для учасників АТО. Отже, відмова була вчинена за наявності належних підстав.

Третя особа, Відділ у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, письмово своєї правової по суті заявленого позову не висловив.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився 30.05.1981р., згідно з посвідченням Державної служби України з надзвичайних ситуацій серії УБД №439687 від 28.12.2018р. має правовий статус учасника бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У вересні 2019 р. заявник відповідним письмовим зверненням ініціював процедуру видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області.

При цьому, позивач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів звернення до відповідача з вказаного питання, проте оскільки у відзиві на позов владним суб`єктом визнані обставини звернення, а також в матеріалах справи наявна відповідь на вказане звернення, то суд сприймає факт звернення як доведений.

Відповідач вирішив викладене у заяві питання у спосіб видання наказу від 28.10.2019 р. №10708-СГ, яким відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, у зв`язку з тим, що відповідно до інформації Відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, зазначена земельна ділянка використовується під колективними городами. Крім того, вказано, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може призвести до порушення прав інших осіб, які вже розпочали процедуру набуття права власності або користування на зазначеному земельному масиві.

Будь-яких інших управлінських діянь за зверненням заявника адміністративний орган не вчинив.

Не погодившись із правомірністю вчиненої адміністративним органом відмови, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, і перевіряючи відповідність закону оскарженого діяння владного суб`єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі установлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини з приводу одержання громадянами у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства унормовані, насамперед, приписами Земельного кодексу України, Закону України «Про особисте селянське господарство».

Пунктом "а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Оскільки положення Земельного кодексу України не містять визначення терміну «особисте селянське господарство», то суд вважає за необхідне керуватись нормами Закону України «Про особисте селянське господарство», згідно з ст.1 якого під особистим селянським господарством слід розуміти господарську діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

У спірних правовідносинах владний суб`єкт не посилався на штучність та удаваність намірів заявника насправді вести особисте селянське господарство, а відтак, суд цих обставин не з`ясовує, не досліджує та не оцінює.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Отже, законом визначено лише два види рішень, які можуть бути прийняті суб`єктом владних повноважень у разі подання заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: 1) надання відповідного дозволу або 2) відмова у наданні такого дозволу з підстав, встановлених законом.

При цьому, ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства відповідач повинен за результатами розгляду заяви або надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати вмотивовану відмову в її наданні.

У вмотивованій відмові владний суб`єкт має зазначити нормативно-правові акти та їх статті із зазначенням однієї із зазначених вище підстав.

Проте, в наказі від 28.10.2019 року №10708-СТ відповідачем при відмові у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення не наведено будь - якої з підстав для такої відмови, передбачених ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що згідно довідки відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельна ділянка, кадастровий номер :09:000:0238, орієнтовною площею 2,000 га, яку позивач бажає отримати безоплатно у власність для ведення сільськогосподарського призначення земельну ділянку площею 2 га., розташована на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області, відноситься до земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, рілля, яка була проінвентаризована при проведенні інвентаризації у 2013 році. Земельна ділянка використовується під колективними городами без правовстановлюючих документів (а.с. 13).

Таким чином, відсутність правовстановлюючих документів щодо права власності на вказану земельну ділянку кадастровий номер :09:000:0238, орієнтовною площею 2,000 га інших громадян чи юридичних осіб також свідчить про можливість отримання позивачем дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення з вказаної земельної ділянки безоплатно у власність для ведення сільськогосподарського призначення земельну ділянку площею 2 га.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі № 509/1350/17 наведений висновок: "38.Щодо ефективності обраного судом апеляційної інстанції способу захисту Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд."

Відповідно до приписів ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, адже діяв не відповідно до закону, з огляду на що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині щодо визнання дій Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області протиправними.

Враховуючи викладене, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, задля належного захисту порушених права позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та скасувати наказ від 28.10.2019 р. №10708-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", при цьому позовні вимоги задовольнити частково шляхом зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із врахуванням висновків суду.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення інших витрат позивачем не надано.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в частині відмови ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області незаконними.

Вийти за межі позовних вимог.

Скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28.10.2019 р. №10708-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя О.В.Старосєльцева