Справа № 300/2264/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. справа № 300/2264/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 23324,97 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі - позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості на суму 23324,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача заборгованості по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2017, 2018 роки, яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 23324,97 грн, визначених податковими повідомленнями рішеннями "Ф" №012 від 10.05.2018 на суму 1041,92 грн; №0011710-13- 0912 від 10.05.2018 на суму 9739,52 грн; №0-0912 від 15.05.2019 на суму 1212,21 грн; №0-0912 від 15.05.2019 на суму 11331,32 грн. Оскільки заборгованість добровільно відповідачем не погашена, позивач просить стягнути її в судовому порядку.

Відповідно до частини 3 статті 171 КАС України, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 20.11.2019 року направлено Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі особи щодо ОСОБА_1 (а.с.24).

27.11.2019 на адресу суду, через канцелярію, надійшла відповідь Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області, згідно якої місце проживання ОСОБА_1 з 07.11.2015 значиться: АДРЕСА_1.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.1-2).

Судом на виконання вимог статті 174 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачу за адресою його місцезнаходження (АДРЕСА_1), надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали про відкриття провадження, в якій зазначено, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

09.12.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача від 05.12.2019 про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та зобов`язання позивача надіслати відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 Клопотання ОСОБА_1 від 05.12.2019 задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС в Івано-Франківській області направити ОСОБА_1 за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 , копію позовної заяви з додатками та надати до суду докази надіслання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 26.12.2019 та міститься в матеріалах справи. Проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, вказавши, що жодних податкових повідомлень-рішень не отримував, оскільки такі направлялись податковою службою за адресою його попереднього місця реєстрації. Відтак, доказів надсилання податкових повідомлень-рішень за адресою АДРЕСА_1 позивач не надав. Крім того, перевіривши номер поштового відправлення 448 за яким направлялась податкова вимога, ним встановлено, що таке відправлення на сайті АТ «Укрпошта» відсутнє та не відстежується. Додатково зазначив, що з урахуванням норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення місцевих рад стосовно податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті у 2017 році та опубліковані у 2017 році, не можуть бути застосовані в 2017 році, аналогічно і по 2018 році. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити. Одночасно просить відстрочити виконання рішення суду у разі задоволення позову на один рік(а.с.54-58).

Вищенаведений відзив на позовну заяву був надісланий відповідачем позивачу 24.12.2019, що підтверджується квитанцією про відправлення (а.с.66), однак відповіді на відзив у строк, встановлений судом та інших заяв позивач не подав, поважних причин ненадання відповіді на відзив у встановлений судом строк не повідомив.

Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Снятинській ДПІ Коломийського управління Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти нежитлової нерухомості та у відповідності до вимог пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) несе обов`язок по сплаті податків та зборів у строки та розмірах встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядок та у строки, визначені податковим законодавством.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Стаття 8 Податкового кодексу України визначає види податків та зборів. В Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1). До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно.

Положеннями статті 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов`язку, згідно положень якої податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2). Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3).

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 даного Кодексу об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2).

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 даного Кодексу органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Снятинської міської ради від 26.01.2017 № 156-8/2017 "Про запровадження положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" встановлено ставки податку нам нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пільги зі сплати податку, у розмірі для інших будівель 0,2 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року) (а.с.15-18).

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 даної статті цього ж Кодексу обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 даного Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 ПК України).

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.12 статті 54 ПК України якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (підпункт 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (підпункт 56.18 пункту 56.17 статті 56 ПК України ).

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно із пунктом 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу(крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг (пункт 58.3 статті 58 ПК України).

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області сформовано та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення форми "Ф" №012 від 10.05.2018 на суму 1041,92 грн; №0011710-13- 0912 від 10.05.2018 на суму 9739,52 грн; №0-0912 від 15.05.2019 на суму 1212,21 грн; №0-0912 від 15.05.2019 на суму 11331,32 грн, якими позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 та 2018 роки в загальні сумі 23324,97 грн., однак сума податкового зобов`язань не сплачена. Вказані податкові повідомлення-рішення надсилались позивачем відповідачу за адресою - АДРЕСА_6 а поштові відправлення повернулись відправнику із зазначенням причин «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.11, 13).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5 ст.59 ПК України).

Судом встановлено, що позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 15.10.2014 за №988-25 на суму 1587,43 грн, яка отримана ОСОБА_1 (а.с.10) та залишена без реагування, а податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобов`язань, не переривався.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначені позивачем у податкових повідомленнях-рішеннях за 2017 та 2018 роки в сумі 23324,97 грн, в адміністративному та судовому порядку не оскаржувалися, а тому є чинною і набула статусу податкового боргу, який ним не сплачено.

Щодо посилань відповідача на відсутність доказів надсилання за адресою його місця реєстрації ( АДРЕСА_1 ) вищезазначених податкових повідомлень-рішень, на які посилається позивач як на підставу наявності узгодженого боргу, суд зазначає наступне.

Згідно з п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до п.42.3 ст.42 Податкового кодексу України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Абзац перший пункту 45.1 ст.45 Податкового кодексу України містить вимогу про те, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі (абз.2 п. 45.1 ст.45 ПК).

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси (абз.3 п.45.1 ст.45 ПК).

Відповідно до відомостей інформаційних баз даних позивача, податкова адреса ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_6 .

В той же час, суд встановив, що згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області, місце проживання ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_1 (а.с.29).

При цьому, відповідно до п.70.7 ст.70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які докази надання відповідачем відомостей, а саме заява про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема про зміну місця проживання.

В зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконав встановлений пунктом 70.7 статті 70 Податкового кодексу України обов`язок та не подав контролюючому органу відомості про зміну адреси свого місця проживання.

Таким чином, позивач надсилав відповідачу повідомлення-рішення форми "Ф" №012 від 10.05.2018 на суму 1041,92 грн; №012 від 10.05.2018 на суму 9739,52 грн; №0-0912 від 15.05.2019 на суму 1212,21 грн; №0-0912 від 15.05.2019 на суму 11331,32 грн за відомою податковою адресою платника податків.

Щодо посилання сторони відповідача на відсутність даних про реєстрацію в системі відстежування поштових відправлень сайту АТ «Укрпошта» відправлення № 448, щодо надсилання позивачем податкової вимоги від 15.10.2014, то суд зазначає, що такий запис відсутній, так як пошук здійснено поза межами 6 місяців, протягом яких, інформація зберігається у системі сервісу пошуку реєстрованого поштового відправлення. Так, на офіційному сайті АТ «УКРПОШТА» в розділі відстеження місцезнаходження та стану поштових відправлень (http://www.ukrposhta.com/www/upostua.nsf/search_post?openpage) зазначено, що інформація про наявність та стан пересилання поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації. Отже, доводи відповідача про неможливість відстеження номеру поштового відправлення 448 за 2014 рік, не спростовує факту направлення на адресу позивача такого поштового відправлення.

Одночасно суд зазначає, що посилання позивача на те, що Снятинська міська рада звільняла своїм рішенням пенсіонерів за віком від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Пунктом 1.6 Рішенням Снятинської міської ради від 26.01.2017 № 156-8/2017 "Про запровадження положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" визначено, пільги зі сплати такого податку, а також категорії осіб, яким такі пільги встановлено, однак, пенсіонери за віком до таких не належать.

Також, вказаним рішенням, визначено, що органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до абзацу першого та другого цього підпункту.

В зв`язку із наведеним, відповідач не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта-власника нежитлової нерухомості, для звільнення від податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки відповідно до рішенням Снятинської міської ради від 26.01.2017 № 156-8/2017.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 , здійснене в межах, з підстав та у відповідності до чинного законодавства, оскільки Податковим кодексом України встановлений обов`язок громадянина сплатити такий податок за 2017 та 2018 роки.

Податковий борг відповідача підтверджується податковими повідомленнями рішеннями "Ф" №012 від 10.05.2018 на суму 1041,92 грн; №012 від 10.05.2018 на суму 9739,52 грн; №0-0912 від 15.05.2019 на суму 1212,21 грн; №0-0912 від 15.05.2019 на суму 11331,32 грн (а.с.11, 13-), податковою вимогою форми "Ф" від 15.10.2014 за №988-25 на суму 1587,43 грн (а.с.10), а також довідкою про наявність боргу за платежами, яка міститься в матеріалах справи (а.с.9).

Інших доказів, які б свідчили проспростування наявності заборгованості, що є предметом стягнення відповідачем суду не надано.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, пункт 58 зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 ЄКПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, № 303-A, пункт 29).

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2018 роки в сумі 23324,97 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, цей обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

З приводу заявленного клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення терміном на один рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною 3 статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення щодо фізичної особи, суд також враховує тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище.

Відповідно до частини 5 статті 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Основною обставиною, що ускладнює виконання судового рішення відповідач вказує відсутність коштів через незначний розмір пенсії та незадовільний стан здоров`я.

На підтвердження обставин, що ускладнюють виконання судового рішення надано довідку Снятинського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.12.2019 №1539 розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , за період з січня по листопад 2019 року становить 26919,95 грн та квитанцію про витрати на придбання ліків(а.с.60).

З огляду на вищенаведене та зазначені обставини, які в сукупності свідчать про складе матеріальне становище відповідача, незначний розмір пенсії, потреба в лікуванні, суд дійшов до висновку про наявність об`єктивних обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та підтверджують те, що ОСОБА_1 не має можливості виконати рішення суду, сплативши заборгованість одним платежем.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, складне матеріальне становище відповідача, незначний розмір пенсії, відсутність заперечень щодо вказаного питання сторони позивача, суд, з урахуванням поданих відповідачем доказів, вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду у справі № 300/2264/18 від 29.01.2020 року строком на один рік з моменту його ухвалення.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід бюджету заборгованість в розмірі 23324 (двадцять три тисячі триста двадцять чотири) гривні 97 копійок.

Відстрочити ОСОБА_1 виконання цього судового рішення про сплату податкового боргу по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, в сумі 23324 (двадцять три тисячі триста двадцять чотири) гривні 97 копійок терміном на один рік з моменту його ухвалення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.