Справа № 202/6709/19 (2-а/202/172/2019)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2020 року м. Дніпросправа № 202/6709/19 (2-а/202/172/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2019 року, (суддя суду першої інстанції Кухтін Г.О.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора сержанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 3 батальйону 1 роти Яскевича Олександра Дмитровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

27 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яскевича О.Д. та скасувати постанову серії ЕАК №1521501, яка винесена 15.09.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення п. 8.4 ПДР за ст. 122 ч. 1 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не надано на вимогу позивача жодних доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, описаного в постанові. Позивач зазначає, що справу про адміністративне правопорушення фактично було розглянуто іншою особою, а не відповідачем, однак постанову підписав саме відповідач без фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не відповідає вимогам законодавства. Також, позивач заперечує проти самого факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1521501 від 15.09.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог, а також постановити окрему ухвалу і направити її до УПП в Дніпропетровській області для реагування та відповідного вжиття заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли порушенню Закону інспектором УПП в Дніпропетровській області Яскевичем О.Д. та для прийняття засобів адміністративного впливу з метою припинення прояву явної неповаги до суду та порушення Закону в подальшому.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що питання щодо правомірності дій суб`єкта владних повноважень інспектора поліції при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення підсудна місцевому загальному судом як адміністративному, відтак, вимога про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції має бути вирішена судом за наслідками розгляду справи про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також, позивач зазначає, що оскільки відповідачем не було подано до суду доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові, що на думку позивача є зневагою до суду. Позивач вважає, суд першої інстанції повинен був відреагувати на зневагу відповідача до суду прийняттям окремої ухвали у відношенні інспектора патрульної поліції.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні протиправними дій інспектора патрульної поліції ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства та є законним і обґрунтованим. Також, відповідач зазначає, що ним не було допущено неповаги до суду першої інстанції, оскільки відзив на адміністративний позов було подано УПП в Дніпропетровській області 02.01.2020 року до суду першої інстанції, однак у зв`язку з тим, що справу судом першої інстанції було розглянуто 26.12.2019 року в той самий день, коли відповідачем отримано копію позову, він не мав змоги вчасно подати відзив та прибути до суду.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що відповідач маніпулює даними щодо фактичного отримання копії адміністративного позову та процесуальних документів суду першої інстанції у даній справі. Позивач, із посиланням на матеріали справи зазначає, що означені документи посадовою особою УПП у Дніпропетровській області було отримано 18.12.2019 року, відтак доводи відповідача щодо отримання ним копії позову, повістки та процесуальних документів від суду першої інстанції лише 26.12.2019 року є такими, що не відповідають дійсності, а докази отримання документів, надані відповідачем, містять ознаки підробки, що в сукупності свідчить про зневагу до суду. Також, позивач вказує, що відзив на апеляційну скаргу відповідачем подано із порушенням строку, визначеного ухвалою суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.09.2019 року інспектором сержантом поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 3 батальйону 1 роти Яскевичем О.Д. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1521501, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП, за невиконання вимог знаку 5.18 розділ 33.1, порушення п. 8.4 ПДР України.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, відтак достатніми є підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення із закриття справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача, вчинених при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття окремої ухвали у відношенні відповідача, як про те просив позивач у своєму позові.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в межах апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій відповідача при прийнятті оскаржуваної постанови у справ про адміністративне правопорушення та прийняття окремої ухвали у відношенні відповідача.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідачі законом наділені повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, в разі прийняття інспектором поліції протиправної постанови про накладення адміністративного стягнення належним способом захисту порушених прав особи є скасування такої постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення. При цьому, в силу приписів ст. 286 КАС України, додаткове визнання протиправними дій інспектора поліції при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення не вимагається, оскільки це автоматично випливає із висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення та охоплюється задоволенням вимоги про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення із закриттям справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції, при прийнятті ним постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання стосовно підсудності місцевому загальному суду як адміністративному даної не є спірним, оскільки при вирішенні позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що дана справа загалом підсудна цьому суду, однак вимога позивача про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції не підлягає задоволенню в силу приписів ст. 286 КАС України, з урахуванням забезпечення достатнього способу поновлення порушених прав у вигляді скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи.

Стосовно доводів позивача про протиправне не винесення судом першої інстанції окремої ухвали у відношенні відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності, суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Отже, як видно із зазначених приписів чинного законодавства, прийняття окремої ухвали є правом, яке він використовує на власний розгляд, виходячи із внутрішнього переконання, при встановленні під час розгляду справи обставин, що безумовно свідчать про порушення закону.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що прийняття окремої ухвали повинно сприяти усуненню порушень закону, яке неможливо досягти шляхом прийняття рішення суду по суті вимог, заявленого позову.

В даному випадку, судом першої інстанції дійсно встановлено, що відповідачем притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за відсутності доказів, які підтверджували б факт вчинення останнім адміністративного правопорушення. Однак, прийнявши рішення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом було належним чином захищено права позивача та усунуто порушення вимог Закону, відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для прийняття окремої ухвали у відношенні відповідача.

Той факт, що відповідач не з`явився до судового засідання суду першої інстанції, а також не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на думку суду апеляційної інстанції, також не є підставою для прийняття окремої ухвали, оскільки розгляд справи в порядку ст. 286 КАС України може бути проведений і у відсутність учасників справи. В свою чергу, ненадання відповідачем доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, свідчить лише про невиконання відповідачем обов`язку визначеного ст. 77 КАС України, що є підставою для задоволення позовних вимог, вказане враховано судом під час розгляду справи та є достатнім для умов відновлення порушеного права позивача.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для прийняття окремої ухвали у відношення відповідача.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2019 року в адміністративній справі №202/6709/19 (2а/202/172/2019) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 січня 2020 року та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай