Справа № 640/11383/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Київ № 640/11383/19

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича (надалі по тексту також - відповідач-1), приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича (надалі по тексту також - відповідач-2), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2019 ВП №59267040 та визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про стягнення з боржника основної винагороди від 13.11.2018 ВП № 57675514.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з нього фактично не стягувалась заборгованість в примусовому порядку за виконавчим провадженням №57675514, а тому відсутні підстави для стягнення основної винагороди.

Відповідачі не виклали своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови від 13.11.2018 ВП №57675514 про стягнення з боржника основної винагороди приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем на підставі виконавчого листа від 19.08.2013 №173/498/13-ц Верзньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 232313,55 грн та судові витрати в сумі 2323,12 грн вирішено стягнути основну винагороду в сумі 23465,66 грн.

На підставі вказаної постанови приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телявським Анатолієм Миколайовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2019 ВП № 59267040.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII). Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною третьою статті 45 Закону №1404 передбачено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

В свою чергу, основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частинами 1-4 статті 31 Закону № 1403 визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 7 ст. 31 Закону № 1403).

На виконання статті 31 Закону №1403 постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до вимог пункту 19 Порядку, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Виходячи з аналізу наведених норм у сукупності, постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, підставою отримання приватним виконавцем основної винагороди є фактичне виконання (повне або часткове) виконавчого документа та сума основної винагороди визначається у відсотках до стягнутої суми.

Таким чином, постанова про стягнення основної винагороди має визначати суму основної винагороди у розмірі 10 відсотків саме від стягнутої суми.

Судом встановлено, що виконавчий документ, а саме виконавчий лист від 19.08.2013 №173/489/13-ц, повернуто стягувачу АТ «Альфа Банк» на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", враховуючи письмову заяву банку про повернення виконавчого документу.

Разом з тим, суд наголошує, що виконавчий документ повернуто без фактичного виконання, грошові кошти за кредитним договором повністю або в частині на користь стягувача не стягнуті. Таким чином, розмір основної винагороди розрахований приватним виконавцем невірно та у зв`язку з невиконанням виконавчого листа сума основної винагороди стягненню з боржника не підлягає.

Отже, постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про стягнення з боржника основної винагороди від 13.11.2018 ВП № 57675514 та, як наслідок, постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2019 ВП №59267040 є протиправними та підлягають скасуванню.

Слід зазначити, що спірною постановою від 13.11.2018 ВП №57675514 про стягнення основної винагороди приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем не взято до уваги солідарність стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» основної суми боргу за кредитним договором в сумі 232313,55 грн та судові витрати в сумі 2323,12 грн, при цьому приватний виконавець вирішує стягнути основну винагороду у розмірі 10 відсотків, що склало 23465,66 грн, лише з боржника ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241- 246, 255, 287, 293, 296- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про стягнення з боржника основної винагороди від 13.11.2018 ВП № 57675514.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2019 ВП № 59267040.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 40 коп.) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 40 коп.) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач 1 : Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Телявський Анатолій Миколайович (адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6 офіс 26, РНОКПП не відомо).

Відповідач 2: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович (адреса: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Нове Шосе , 3, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. 287, 296- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко