Справа № 743/564/16-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2020 року

Київ

справа №743/564/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12617/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шевцової Н.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2016 року (головуючий суддя - Борисюк Л.П.)

у справі №743/564/16-а

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області

до громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1

про примусове видворення за межі території України, -

в с т а н о в и в:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

20 травня 2016 року Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - позивач, УДМС України) звернувся до Ріпкінського районного суду Чернігівської області з позовом до громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просило примусово видворити за межі території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримати останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Примусово видворено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Затримано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Допущено постанову суду до негайного виконання.

09 червня 2016 року відповідач подав до Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на постанову Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2016 року, в якій просив оскаржуване судове рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску відповідачем строку апеляційного оскарження, передбаченого частиною 5 статті 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час постановлення ухвали суду, далі - КАС України) і не зазначення ним поважних причин його пропуску. Відповідачу запропоновано усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання до суду заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення, для чого встановлено строк до 15.06.2016 до 10 год. 00 хв.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2016 року відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що про залишення апеляційної скарги без руху відповідача повідомлено шляхом направлення факсограми на адресу пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства де перебуває останній. Проте, станом на 17.06.2016 вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги виконані не були. Тому, мають місце підстави, передбачені абзацом 2 частини 4 статті 189 КАС України, для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

02 липня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2016 року, в якій скаржник просить скасувати зазначене судове рішення та зобов`язати суд апеляційної інстанції прийняти і розглянути по суті його апеляційну скаргу.

В обґрунтування поданої касаційної скарги відповідач указує на те, що не володіє українською мовою і знанням національного та міжнародного законодавства, а відтак не міг самостійно підготувати та своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2016 року. На думку відповідача, початок перебігу строку апеляційного оскарження пов`язаний з моментом, коли він дізнався про існування оскаржуваної постанови суду та отримав консультацію юриста щодо підготовки апеляційної скарги. З посиланням на норми статті 55 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідач зазначає про позбавлення його права на доступ до правосуддя.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.

Заперечень (відзивів) на касаційну скаргу від відповідача не надходило.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 призначено до касаційного розгляду.

ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Главою 6 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій) "Особливості провадження в окремих категоріях адміністративних справ" були передбачені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу видворення іноземців та осіб без громадянства (стаття 183-5).

Зокрема, згідно з частиною 1 статті 183-5 КАС України, позовні заяви іноземців чи осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про прийняття рішення про примусове видворення іноземців чи осіб без громадянства з України або щодо затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців чи осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню, або з метою ідентифікації та забезпечення передачі іноземців чи осіб без громадянства відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців чи осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Частинами 3-4 статті 183-5 КАС України встановлено, що адміністративні справи, передбачені частиною першою цієї статті, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін. Копії судових рішень у визначених цією статтею адміністративних справах невідкладно видаються особам, які брали участь у справі.

Частиною 5 статті 183-5 КАС України визначено, що судові рішення у визначених адміністративних справах можуть бути оскаржені в апеляційному порядку в п`ятиденний строк з дня їх проголошення.

При цьому, за змістом частини 6 статті 183-5 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що за приписами частин 1-2 статті 341 КАС України, суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено судом першої інстанції, громадянин Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим УДМС України звернулося до суду з позовом про його примусове видворення за межі території України.

Судовий розгляд даної адміністративної справи в суді першої інстанції відбувся за участі відповідача та у присутності перекладачів Сірик Т.О. , Ванніясінгам Л. , що вбачається з тексту постанови Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2016 року.

Колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне наголосити, що нормою частини 5 статті 183-5 КАС України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, був встановлений спеціальний строк для оскарження судових рішень у справах за адміністративними позовами з приводу видворення іноземців та осіб без громадянства в апеляційному порядку, а саме, - п`ятиденний строк з дня їх проголошення.

Тобто, вказана норма обумовлювала, що перебіг строку на апеляційне оскарження судового рішення у відповідній категорії справ розпочинається з дати його проголошення, а не з дати отримання учасником справи копії такого судового рішення.

У зв`язку з цим, постанова Ріпкінського районного суду Чернігівської області, яка була проголошена у присутності відповідача 20 травня 2016 року, могла бути оскаржена в апеляційному порядку в строк до 25 травня 2016 року.

В той же час, до суду апеляційної інстанції відповідач звернувся лише 09 червня 2016 року, а отже з пропуском строку, що визначений частиною 5 статті 183-5 КАС України.

Посилання відповідача на ту обставину, що подання ним апеляційної скарги стало можливим лише після отримання копії повного тексту постанови суду першої інстанції та консультації з юристом, обґрунтовано не взяті судом апеляційної інстанції до уваги. Зважаючи на присутність відповідача при проголошенні судового рішення судом першої інстанції, забезпечення участі перекладачів під час судового розгляду, невідкладної видачі відповідачу вступної і резолютивної частин постанови суду, в останнього відсутні підстави стверджувати про створення перешкод у своєчасній реалізації права на апеляційне оскарження.

Слід зазначити, що встановлення КАС України строків на апеляційне оскарження покликане дисциплінувати учасників справи з метою своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі, насамперед, сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників справи добросовісно ставитися до виконання своїх процесуальних обов`язків.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що "<…> право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою" (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03, пункт 30 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013, заява №49069/11).

У рішенні Європейський Суд з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Суд визнав, що "<…> вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків <…>" (пункт 41, заява №3236/03).

За приписами частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, з огляду на викладене, оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349-351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

Н. В. Шевцова