Справа № 240/11987/19
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відповіді, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відповідь Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у переході на пенсію по віку згідно ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та призначити таку пенсію з моменту звернення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулася до відповідача із заявою щодо призначення пенсії відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'', однак отримала відмову мотивовану тим, що позивач документально не підтвердила період проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, що не дає підстав для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи''. При цьому, наголошено, що сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку не передбачено. Позивач вважаючи, такі дії відповідача протиправними, а свої права на належний соціальних захист порушеними, звернулася до суду за їх захистом.
Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.
На офіційну електронну адресу 26 грудня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов №2401/083 від 24.12.2019 та 27 грудня 2019 року через відділ документального забезпечення суду надійшов аналогічний відзив. В обґрунтування якого, зазначено, що відмова у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства, так як сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вказаного Закону та будь-якими іншими нормативно-правовими актами не передбачено.
В судове засідання, призначене на 20 січня 2019 року о 10:00 прибули позивач та представник відповідача.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від аварії на ЧАЕС. Вказаний статус позивача підтверджено посвідченням серії В-1 НОМЕР_1 виданого 20.12.1994 (а.с.17).
Як свідчить копія паспорта серії НОМЕР_2 , позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 1965 року (а.с.8-9).
Як зазначено позивачем в позовній заяві та не заперечувалось представником відповідача, 06.08.2019 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою встановленого зразка про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішенням від 13 серпня 2019 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком відповідно до ст.55 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку із відсутністю періоду постійного проживання на території посиленого радіологічного контролю чи роботи з моменту аварії на ЧАЕС станом на 01.01.1993 не менше 4-х років (а.с.33-34).

В свою чергу, 08.10.2019 позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подано заяву (довільної форми) про переведення її з пенсії інвалідності на пенсію за віком та додано довідки з Холосненської сільради про проживання, з Кремянської сільради про проживання, з навчального закладу, копія посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС (а.с.51).

За результатами розгляду вказаної заяви відповідно до Закону України "Про звернення громадян", Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом №Г-4654 від 22.10.2019 повідомило позивача про те, що підставою для відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було відсутність передбаченого строку постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, встановленого Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (4 роки). При цьому наголошено, що діючим законодавством України не передбачено сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Зазначено, що про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку було повідомлено листом №669/03.9 від 10.09.2019 (а.с.11).

Вважаючи вказану відповідь протиправною та такою, що порушує право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, остання звернулася до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.

Оцінюючи та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ).

Пунктом 2 статті 9 Закону № 796-ХІІ визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ст.15 Закону № 796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідно до вимог статті 49 Закону № 796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до абзацу першого статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію із зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема:

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років;

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно зі ч. 3 ст. 55 Закону № 796-XII, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно наявної в матеріалах справи трудової книжки ОСОБА_1 , її страховий стаж складає 33 роки 3 місяці 19 днів.

Відповідно до архівної довідки №367/01-16 від 19.06.2017 у період з 23.08.1983 по 30.06.1987 позивач навчалася в Житомирському сільськогосподарському інституті.

В період навчання ОСОБА_2 була направлена для проходження практики в радгосп "Кремнянський" до села Кремно Лугинського району, де проживала та працювала в період з 12.05.1986 по 03.08.1986 та в період з 03.12.1986 по 02.02.1987, про що також свідчить довідка Лугинської селищної ради №1246 від 09.10.2019 (а.с.14).

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" с. Кремно Лугинського району Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія).

При зверненні 06.08.2019 ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" подано, зокрема, довідку з Холосненської сільської ради від 02.08.2019 №606/02-22 від 02.08.2019 з якої встановлено, що ОСОБА_1 проживала в селі Холосне Коростенського району в період з 06.07.1987 по 10.12.1990 (а.с.15).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" с. Холосне Коростенського району Житомирської області віднесено за соціально-економічним фактором (4 категорія).

Таким чином станом на 01.01.1993 фактично позивач прожила в зоні відповідно до постанови КМ №106 від 23.07.1991, що відноситься до 3 та 4 категорії постраждалої від аварії на Чорнобильській катастрофі 3 роки 9 місяців 25 днів, що визначено судом шляхом сумування періодів проживання в таких зонах забруднення та підтверджується відповідними документами, з яких 3 роки 5 місяців 5 дні в зоні 4 категорії, що не відповідає умовам, визначеним приписами пункту 2 частини 1 статті 55 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України вірно зазначено про те, що ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки у неї відсутні необхідні підстави передбачені п. 2 ст. 55 Закону № 796-XII.

Крім того, суд зазначає, що при розгляді даної справи надається оцінка оспорюваному рішенню суб`єкта владних повноважень, прийнятого за результатами розгляду саме тієї заяви та доданих до неї документів, які подано позивачем 06.08.2019. Відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 22.10.2019 була надана як роз`яснення прийнятого рішення від 13.08.2019.

А тому з огляду на викладене, суд не приймає до уваги подані до матеріалів справи позивачем довідки Лугинської селищної ради №1246 від 09.10.2019 (а.с.14) та Холосненської сільської ради №726/02-12 від 04.10.2019 (а.с.16), оскільки при зверненні із заявою про призначення пенсії 06.08.2019, передбаченої ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 перелічені вище документи не подавала.

В свою чергу суд зазначає, що позивач не позбавлена права повторно звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою відповідного зразка про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та долучити до неї всі необхідні документи, які підтверджують наявність у неї права на таку пенсію.

Додатково слід вказати, що посилання відповідача на неможливість сумування періодів проживання у різних радіоактивних зонах, суд оцінює критично, оскільки будь-які заборони таких дій у чинному законодавстві відсутні.

Крім того відповідно до ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи, що позивачу слід врахувати період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення до періоду проживання зоні посиленого радіологічного контролю, тобто періоду проживання у вищій зоні, з огляду на принцип верховенства права, суд вважає за можливе сумування позивачу таких періодів проживання при подальшому зверненні із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позова ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП/) про визнання протиправною відповіді, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 31 січня 2020 року.

Суддя Л.А.Шуляк