Справа № 560/3576/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3576/19

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

29 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 27.09.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №560/758/19 від 20.08.2019,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 27.09.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №560/758/19 від 20.08.2019.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №560/758/19 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації від 26.11.2018 року про відмову в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї; зобов`язано Управління соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.10.2018 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та вирішити її з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На виконання зазначеного рішення 20.08.2019 Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №560/758/19.

Відповідно до рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11.03.2019 у справі №673/1533/18 після розірвання шлюбу ОСОБА_2 відновлено дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 ".

Згідно з протоколом засідання районної комісії по розгляду пропозицій, заяв та скарг з питань житлових субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньопереміщеним особам №22 від 26.07.2019, сім`ї ОСОБА_2 відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Листом управління праці та соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації від 25.10.2019 №264-01-26 позивачку повідомлено про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №560/758/19 та повторний розгляд її заяви. Зазначено, що їй відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" та пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250, оскільки чоловік заявниці не працює згідно з даними, зазначеними гр. ОСОБА_2 у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

27.09.2019 Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №59978827 з примусового виконання виконавчого листа №560/758/19, виданого 20.08.2019 Хмельницьким окружним адміністративним судом згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до повідомлення боржника та доданих до нього копій документів за вх.№3304/02.1 від 17.09.2019 рішення суду виконано у встановлений в ньому спосіб та порядок, стягувачу призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01.04.2019 по 30.09.2019 та проводиться виплата вказаної допомоги згідно з виплатними списками через банківську установу шляхом перерахування на особовий рахунок стягувача.

Вважаючи, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм законодавства, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець з огляду на свій правовий статус не може під час примусового виконання судового рішення давати правову оцінку змісту (суті) рішень суб`єкта владних повноважень, які прийняті останніми на виконання рішення суду, як критерію/умови належного виконання боржником судового рішення (щодо якого відкрито виконавче провадження).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Ч.1 ст.373 КАС України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Ч.1 ст.5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

П.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст.39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону № 1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що в постанові від 27.09.2019 про закінчення виконавчого провадження ВП №59978827 з примусового виконання виконавчого листа №560/758/19, відповідач зазначає про те, що стягувачу призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01.04.2019 по 30.09.2019 та проводиться виплата вказаної допомоги згідно з виплатними списками через банківську установу шляхом перерахування на особовий рахунок стягувача.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01.06.2000 № 1768-III державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Водночас, згідно з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №560/758/19 УПСЗН Деражнянської РДА зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.10.2018.

Тобто, призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на період з 01.04.2019 по 30.09.2019 не стосується розгляду заяви позивачки від 23.10.2018 та виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019, тому відповідач протиправно посилається на вказані обставини в оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №560/758/19 УПСЗН Деражнянської РДА повторно розглянуло заяву ОСОБА_2 від 23.10.2018 та відмовило в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" та пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250, оскільки чоловік заявниці не працює згідно з даними, зазначеними гр. ОСОБА_2 у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

При цьому в рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №560/758/19 суд дійшов висновку про те, що позивачка має право на призначення державної соціальної допомоги місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах.

Водночас, такий висновок суду не був врахований відповідачем при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, оскільки УПСЗН Деражнянської РДА не враховано правову оцінку, надану судом у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №560/758/19, то відповідач дійшов передчасного висновку про фактичне виконання вказаного рішення в повному обсязі.

Згідно з резолютивною частиною рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №560/758/19 УПСЗН Деражнянської РДА зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.10.2018 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Таке формулювання резолютивної частини передбачає, що УПСЗН Деражнянської РДА (боржник) для добровільного виконання рішення суду, а також державний виконавець під час примусового виконання рішення суду зобов`язані враховувати правову оцінку, надану судом у вказаному рішенні.

Згідно з протоколом засідання районної комісії по розгляду пропозицій, заяв та скарг з питань житлових субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньопереміщеним особам №22 від 26.07.2019 (а.с.16-17), сім`ї ОСОБА_2 відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Водночас, у вказаному протокольному рішенні відсутні посилання на положення чинного законодавства, на підставі яких позивачці відмовлено в призначенні допомоги, а також не зазначено про розгляд заяви ОСОБА_2 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 та врахування правової оцінки суду.

З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про те, що державний виконавець не може під час примусового виконання судового рішення давати правову оцінку змісту (суті) рішень суб`єкта владних повноважень, які прийняті останніми на виконання рішення суду, є необґрунтованим.

При цьому застосування правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03.07.2019 у справі №805/2174/17-а, до спірних правовідносин є необґрунтованим, оскільки згідно з обставинами справи судове рішення, яке виконувалося в примусовому порядку, не містило застереження про врахування правової оцінки, наданої судом в мотивувальній частині виконуваного рішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №560/758/19 не виконано в повному обсязі, тому постанова від 27.09.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №560/758/19 від 20.08.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому в рішенні Hornsby v. Greece Європейський Суд з прав людини (далі - Суд) наголосив на тому, що стаття 6 Конвенції проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (N 1) від 27 серпня 1991 року, серія А,209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

В п.41 вказаного рішення в контексті аналізу адміністративного провадження Суд зазначив про те, що ефективний захист сторони у такому судовому процесі та відновлення законності передбачають, що адміністративні органи зобов`язані виконати рішення цього суду. У зв`язку з цим Суд зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Отже, невиконання ОСОБА_4 РДА судового рішення, що набрало законної сили, порушує гарантоване ст.6 Конвенції право ОСОБА_5 , на користь якої ухвалено вказане рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 27.09.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №560/758/19 від 20.08.2019 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Секрети О.М. про закінчення виконавчого провадження від 27.09.2019 з примусового виконання виконавчого листа №560/758/19 від 20.08.2019.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Мацький Є.М.