Справа № 640/19643/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Справа № 640/19643/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Донстіл»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донстіл» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), про визнання протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень від 28.09.2018 №№ 2, 2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що операції, вчинені між позивачем і його контрагентами ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» (), ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» () підтверджуються всіма необхідними первинними документами та є реальними і відповідачем не доведено зворотного.

Крім того, суд зазначив, що вироком суду, на який посилається відповідач, не встановлено жодних обставин, які якимось-чином стосуються взаємовідносин позивача та його контрагентів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

У своїй скарзі апелянт посилається на те, що під час проведення податкової перевірки позивачем не було надано контролюючому органу заявок на придбання продукції у ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» та в ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», а надані податкові та видаткові накладні та оборотно-сальдова відомість, що вказані контрагенти позивача не мають штатної чисельності, необхідної для виконання зобов`язань перед позивачем, а також, що у податкового органу відсутня інформація про наявність у таких товариств основних фондів та відповідної виробничої потужності і що придбання реалізованої позивачу продукції не підтверджується за ланцюгом постачання.

Крім того, апелянт посилається на наявність кримінального провадження, порушеного у відношенні посадової особи ТОВ «Самміт-Агро-Трейд», якою підписано первинні документи із позивачем, та на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2018 у справі № 761/11940/18, яким, на думку апелянта, підтверджується безтоварність операцій позивача з ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД».

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах доводів апелянта повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Донстіл» (далі - ТОВ «Донстіл») () є юридичною особою, платником ПДВ та перебуває на обліку в ГУ ДФС у м. Києві.

Видами економічної діяльності позивача за КВЕД є: 24.20 виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі; 25.11 виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 46.12 діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля (основний); 72.19 дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук.

1. 05.07.2017 між позивачем (покупець), з однієї сторони, і ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД» (постачальник), з іншої сторони, укладено договір № 05/07-1.

У п.п. 1.1 - 3.3 вказаного договору сторонами погоджено, що Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві продукцію та оказати послуги, визначені у п. 1.2 цього Договору (надалі іменується «продукція» та «послуги»), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію та послуги. Найменування, одиниця виміру та загальна кількість продукції, що підлягає поставці, а також перелік послуг, що здійснюються за цим Договором, визначаються видатковою накладною та зазначені в акті здачі-приймання робіт (надання послуг).

Постачальник здійснює поставку продукції та виконання послуг згідно із заявками Покупця.

Постачальник зобов`язується здійснити поставку продукції Покупцю на умовах DDP (Інкотермс-2010): вул. Аграрна, 1, с. Рівне, Покровський р-н, Донецька обл., якщо інше не обумовлено сторонами шляхом двостороннього підпису Додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Передача і приймання продукції та виконаних робіт здійснюється сторонами в порядку, визначеному чинним законодавством. Продукція поставляється за ціною, яка відповідає справедливим ринковим цінам. Вартість послуг відповідає справедливим ринковим цінам. Загальна сума за цим договором визначається виходячи з суми видаткових накладних та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

17.07.2018 між ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД» (первісний кредитор), ТОВ «ЕЛІЗУМ ТРЕЙДІНГ ПЛЮС» (новий кредитор) та позивачем (боржник) укладено договір № 18 про відступлення права вимоги за договором від 05.07.2017 № 05 / 07-1.

Згідно з умовами вказаного договору право вимоги, яке первісний кредитор відступив новому кредитору складає 101065,00 грн.

01.09.2018 між ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД» (первісний кредитор), ТОВ «ПРАЙМ ГРУП ПЛЮС» (новий кредитор) та позивачем (боржник) укладено договір № 01/09-1 про відступлення права вимоги, згідно п. 2.1 даного договору, на суму 6359,07 грн.

Реальність господарських операцій за вказаними договорами підтверджується:

- податковими накладними: від 28.07.2017 №№ 765, 767, 766, від 10.07.2017 № 259, від 06.07.2017 № 258, від 05.07.2017 № 257;

- рахунками-фактури № 765 від 28.07.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму з ПДВ 96000,00 грн (в т.ч. ПДВ 16000,00 грн), № 766 від 28.07.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму з ПДВ 98400,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16400,00 грн.), № 767 від 28.07.2017 (товар: клапан КРП 150.00.000.ПС, трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму з ПДВ 73920,00 грн. (у т.ч. ПДВ 12320,00 грн.), № 259 від 10.07.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму з ПДВ 98400,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16400,00 грн.), № 258 від 06.07.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму з ПДВ 98400,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16400,00 грн.), № 257 від 06.07.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму з ПДВ 96000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16000,00 грн.);

- видатковими накладними: № 765 від 28.07.2017, № 766 від 28.07.2017, № 767 від 28.07.2017, № 259 від 10.07.2017, № 258 від 06.07.2017, № 257 від 06.07.2017;

Перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 765 від 28.07.2017, № 766 від 28.07.2017, № 767 від 26.07.2017, № 259 від 10.07.2017, № 258 від 06.07.2017, № 257 від 05.07.2017.

Розрахунки позивача з первісним кредитором та з новим кредитором підтверджуються відповідними платіжними дорученнями в частині сплачених коштів, а в іншій частині заборгованість відображається у відповідній звітності позивача, що не заперечується відповідачем.

2. 23.08.2017 між позивачем (покупець), з однієї сторони, і ТОВ «ІВАМЛР ТРЕЙД» (постачальник), з іншої сторони, укладено договір № 23/08-1, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві продукцію та оказати послуги, визначені у п. 1.2 цього Договору (надалі іменується «продукція» та «послуги»), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію та послуги. Найменування, одиниця виміру та загальна кількість продукції, що підлягає поставці, а також перелік послуг, що здійснюються за цим Договором, визначаються видатковою накладною та зазначені в акті здачі-приймання робіт (надання послуг). Постачальник здійснює поставку продукції та виконання послуг згідно із заявками Покупця. Постачальник зобов`язується здійснити поставку продукції Покупцю на умовах DDP (Інкотермс-2010): вул. Аграрна, 1, с. Рівне, Покровський р-н, Донецька обл., якщо інше не обумовлено сторонами шляхом двостороннього підпису Додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Передача і приймання продукції та виконаних робіт здійснюється сторонами в порядку, визначеному чинним законодавством. Продукція поставляється за ціною, яка відповідає справедливим ринковим цінам. Вартість послуг відповідає справедливим ринковим цінам. Загальна сума за цим договором визначається виходячи з суми видаткових накладних та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

30.05.2018 між ТОВ «ІВАМЛР ТРЕЙД» (первісний кредитор), ТОВ «ДЕСКВЕЙД» (новий кредитор) та позивачем (боржник), з іншої сторони, укладено договір № 30/05-1 про відступлення права вимоги.

Згідно з п. 2.1 зазначеного договору первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги суми в розмірі 320739,00 грн.

Реальність господарських операцій за вказаними договорами підтверджується:

- податкові накладні: від 28.07.2017 № 767, від 23.08.2017 № 962, від 23.08.2017 № 678;

- рахунки-фактури № 678 від 23.08.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму 290700,00 грн., у т.ч. 48450,00 грн., № 962 від 23.08.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму 60562,50 грн., в т.ч. 10093,75 грн.;

- видаткові накладні № 678 від 23.08.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму 290700,00 грн, у т.ч. 48450,00 грн., № 962 від 23.08.2017 (товар: трубопроводи ПШ 150-159.3-4,5.6000АНТ/П) на загальну суму 60562,50 грн., у т.ч. 10093,75 грн.;

Перевезення товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 678 від 23.08.2017, № 962 від 23.08.2017.

Розрахунки позивача з первісним кредитором та з новим кредитором підтверджуються відповідними платіжними дорученнями в частині сплачених коштів, а в іншій частині заборгованість відображається у відповідній звітності позивача, що не заперечується відповідачем.

3. У період з 21.08.2018 по 23.08.2018 на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 16.08.2018 № 12544, відповідно до пп. 78.1.4, п. 78.1 ст. 78 ст. 79 Податкового кодексу України, відповідачем було проведено документальну планову невиїзну перевірку з питань дотримання ТОВ «Донстіл» податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальниками ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» за період з 01.07.2017 по 31.07.2017 та з ТОВ «Івамар Трейд» за період з 01.08.2017 по 31.08.2017.

За результатом перевірки контролюючим органом складено акт від 29.08.2018 № 599/26-15-14-02-01-14/35255188, в якому, зокрема, встановлено порушення позивачем:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму 164229,00 грн.;

- п. 44.1 ст.44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 152064,00 грн., в тому числі по періодах: липень 2017 року на суму 64800,00 грн., серпень 2017 року на суму 87264 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.08.2018:

1) № 2 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 205286,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 164229,00 грн. та за штрафними санкціями на суму 41057,00 грн.;

2) № 2 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 190080,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 152064,00 грн. та штрафними санкціями на суму 38016,00 грн.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У п.п. 134.1 ст. 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п.п. 138.1, 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються з: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об`єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Пунктами 198.1-198.3, 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У ч. 1, 2 ст. 9 Закону №996-XIV закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, а також господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що реальність операцій позивача з ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» і з ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» підтверджується відповідними первинними документами, а саме: податковими та видатковими накладними, рахунками-фактури, товарно-транспортними накладними, про що було зазначено вище.

Також матеріалами справи підтверджується господарська мета вчинення спірних операцій між позивачем і зазначеними контрагентами, відповідність таких операцій видам господарської діяльності позивача і їх економічне обґрунтування.

При цьому, апеляційний суд встановив, що ТОВ «Донстіл» здійснює свою діяльність переважно у сфері виробництва і торгівлі товарами промислового призначення, має промислові потужності, склад у с. Рівному Донецької області (договір оренди від 01.04.2017 № 01/04-1 /т. 1 а.с.115-116/), відповідний постійний штат працівників (7 осіб).

Крім того, як вбачається з матеріалів цієї справи та не спростовано відповідачем, товар, який був придбаний позивачем у ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» і ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» в подальшому реалізований ним за ланцюгом постачання ТДВ «Шахта Білозерська» () і ТОВ «ДТЄК Добропіллявугілля» (), що підтверджується відповідними первинними документами (зокрема, видатковими накладними, що містять відомості про конкретну номенклатуру товару, яка співпадає з тією, що відповідає товару, придбаного позивачем у межах спірних операцій).

Таким чином, оскільки господарські операції позивача із зазначеним контрагентом підтверджуються відповідними первинними документами, відображені у податкових накладних, зареєстрованих належним чином, розрахунки між сторонами доведені, господарська мета їх проведення, доцільність і економічний результат підтверджені, то колегія суддів вважає, що висновки податкового органу щодо фіктивності таких операцій є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що операції позивача з ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» є фіктивними внаслідок порушення кримінального провадження № 0000090 від 09.10.2017, у межах якого, за твердженням апелянта, директор та засновник вказаного товариства ОСОБА_1 повідомила про її непричетність до його діяльності, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не було надано відповідного протоколу допиту вказаної особи щодо безтоварності операцій з ТОВ «Донстіл» з відомостями щодо її попередження про кримінальну відповідальність за завідома неправдиві показання, а також не надано відповідного судового вироку, який би набрав законної сили та встановлював фіктивність спірних операцій позивача з ТОВ «Самміт-Агро-Трейд».

Посилання апелянта на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2018р. по справі № 761/11940/18, яким затверджено угоду про визнання винуватості, як на доказ фіктивності операцій позивача з ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», також є необґрунтованими, оскільки таким вироком суду не встановлено безтоварності спірних у цій справі операцій позивача із вказаним контрагентом, а натомість зазначено зовсім інших контрагентів ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», які до ТОВ «Донстіл» не мають жодного відношення.

Крім того, зазначений судовий вирок не набрав законної сили, тож взагалі не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, регламентованим ст.ст. 73, 74 КАС України.

Разом з тим, статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 13.03.2018 по справі № 814/3520/13-а, а також є сталою у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі ««Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 (2009 рік, заява № 3991/03) Європейським судом зазначено, що платник податків не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Також апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену в п. 50 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним

У рішеннях від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», від 10 березня 2010 року у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» ЄСПЛ наголосив, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Доводи відповідача про те, що під час проведення податкової перевірки позивачем не було надано контролюючому органу заявок на придбання продукції у ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» та в ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД», колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі документи не є документами бухгалтерської-фінансової звітності і, як зазначалось вище, відповідними первинними документами повністю підтверджено товарність спірних операцій позивача з вказаними контрагентами та подальший рух придбаних у них товарів.

Посилання апелянта на те, що спірні господарські операції є фіктивними, оскільки вказані контрагенти позивача не мають штатної чисельності, необхідної для виконання зобов`язань перед позивачем, а також, що у податкового органу відсутня інформація про наявність у таких товариств основних фондів та відповідної виробничої потужності і що придбання реалізованої позивачу продукції не підтверджується за ланцюгом постачання, апеляційний суд до уваги не приймає як такі, що не підтверджуються належними і допустимими в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами та засновуються на припущеннях контролюючого органу.

Водночас, у відповідності до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тому в жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Крім того, апелянтом не надано доказів, які б підтверджували відсутність у ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» та в ТОВ «ІВАМАР ТРЕЙД» можливості залучити третіх осіб та відповідні засоби для виконання їх зобов`язань перед позивачем.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийняття спірних у цій справі податкових повідомлень-рішень від 28.09.2018 №№ 2, 2.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 р. у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 р. у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для колегії суддів при вирішенні даної справи.

Надаючи оцінку всім доводам обох сторін, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладені обставини та оцінивши докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Отже, судом першої інстанції повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 28 січня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: