Справа № 440/111/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/111/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Бульбах Н.М.,

представника третьої особи Муравйова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про :

- визнання протиправним та скасування п. 32 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №78 від 14.06.2019 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи з 01.04.2019, внаслідок поранення, так, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- зобов`язання вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи з 01.04.2019, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що 2 група інвалідності встановлена у понад дворічний термін. Вважає таке рішення протиправним, оскільки повторний огляд позивача був проведений 28.03.2016 та підтверджено 3 групу інвалідності. Лише 02.05.2019 позивачу встановлено 2 групу інвалідності. Вказує на те, що обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступінь втрати працездатності вважаються підставою для виплати особі одноразової грошової допомоги, введені, лише починаючи з 01 січня 2017 року, а тому відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29.01.2020.

Третя особа надала до суду письмові пояснення, у яких ІНФОРМАЦІЯ_2 погодився з висновками комісії МО України і просив у задоволенні позову відмовити.

27.01.2020 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що первинне встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності мало місце 08.04.2015, а зміна групи інвалідності на ІІ групу відбулась 17.04.2019, тобто понад дворічного терміну після її первинного встановлення, що є підставою для відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги відповідно до частини 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника третьої особи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 06.08.2014 року був призваний на службу до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 року №607 "Про часткову мобілізацію", що підтверджено записами у військовому квитку серії НОМЕР_1 , виданому 06.08.2014 Карлівсько-Машівським військовим комісаріатом Полтавської області.

У період з 23.08.2014 року по 19.09.2014 року ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей, що підтверджено копією довідки військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 02.07.2015 №413361.

27.08.2014 під час виконання бойових дій у зоні проведення антитерористичної операції та обстрілу артилерійським вогнем ОСОБА_1 отримав множинні вогнепально-оскольчаті поранення м`яких тканин тулуба та нижніх кінцівок, що підтверджується копією довідки військової частини НОМЕР_3 від 01.09.2014 №0501/18/930 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Згідно Свідоцтва про хворобу №124, виданого 13.02.2015 госпітальною ЛКК військової частини НОМЕР_4 отримані ОСОБА_1 поранення визнані такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Крім того, на підставі ст. 76-А графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 , визнаний непридатним для військової служби з виключенням з військового обліку.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.03.2015 №64 відповідно до ч.8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовця за призовом старшого сержанта ОСОБА_1 , старшого механіка відділення розбирально-складських робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).

Відповідно до копії витягу із протоколу №98 від 11 березня 2016 засідання Військово- лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців підтверджено, що отримані ОСОБА_2 травми внаслідок поранення (наслідки множинних вогнепальних осколкових поранень обох сідниць, стегон, поперекової ділянки у вигляді післятравматичної невропатії лівого сідничного нерву з периферичним паралічом стопи, вираженим стійким синдромом куазаглії, затяжного перебігу, з різким порушенням' функцій лівої нижньої кінцівки. Множинні осколки м`яких тканин лівих поперекової, сідничної ділянок і обох стегон) - ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та військових операцій, старшого сержанта запасу ОСОБА_1 , 1966 року народження, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Позивачу з 26.03.2015 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, яке пов`язане із захистом Батьківщини, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0187389 від 09.04.2015.

Позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 182700 грн, як інваліду ІІІ групи.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0188493 від 28.03.2016 за наслідками повторного огляду ОСОБА_1 з 21.03.2016 підтверджено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0021884 від 17.04.2019 ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, встановлено ІІ групу інвалідності з 01.04.2019 причина інвалідності - поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Позивач звернувся зі заявою до Полтавського ОВК про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого п. 32 протоколу №78 від 14.06.2019 року, було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Позивач вважає таку відмову протиправною, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв"язку з встановленням 2 групи інвалідності.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (далі - Порядок № 975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, 08.04.2015 під час первинного огляду ОСОБА_1 органами МСЕК було встановлено 3 групу інвалідності з 26.03.2015.

17.04.2019 під час повторного огляду ОСОБА_1 органами МСЕК було встановлено 2 групу інвалідності з 01.04.2019.

Згідно із п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим, який передбачає, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, обидві норми п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII (абзаци 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

При цьому, норма ст.16-3 чітко вказує на зміну групи інвалідності протягом двох років після саме первинного встановлення інвалідності.

Отже, дворічний строк у межах спірних правовідносин обчислюється саме з 26.03.2015 - з часу первинного встановлення інвалідності позивачу.

Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (2015) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.

Правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли після набрання чинності Законом, тому п.4 ст. 16-3 Закону №2011-XII застосовується до позивача.

З аналізу наведених норм Закону №2011-XII та Порядку №975 вбачається, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, проте при зміні групи інвалідності протягом двох років з моменту її первинного встановлення.

Зазначеного правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18.

Таким чином, оскільки дворічний строк позивачем з часу первинного встановлення інвалідності до встановлення 2 групи інвалідності, передбачений п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII, не було додержано, тому суд дійшов висновку, що спірне рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи, прийняте у відповідності до вимог Закону №2011-XII.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів, що приймаючи оскаржуване рішення, він діяв відповідно до норм чинного законодавства та за наявності визначених законодавством підстав, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м. Київ, 03168), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 29 січня 2020 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва