Справа № 824/1433/19-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1433/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

28 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року (повний текст якої складено в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Сокирянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Сокирянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у позовну заяву повернути позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву про перенесення розгляду справу на іншу дату, у зв`язку із станом здоров`я. Однак, розглянувши вказану заяву, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про можливість слухання справи без участі позивача, оскільки належних та допустимих доказів стосовно погіршення стану здоров`я, позивачем до суду не надано.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не повністю виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 п.3 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з частинами 1-3 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, необхідною умовою для повернення позивачу поданої ним позовної заяви на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України є наявність одночасної сукупності наступних умов:

1) позовна заява була залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України;

2) позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, визначений судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2018 позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків, зокрема шляхом подання позовної заяви, оформленої відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України а саме:

- надати копію паспорта (РНОКПП за його наявності) ОСОБА_1 ;

- сформулювати позовні вимоги, шляхом уточнення стосовно якої саме відмови Сокирянського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області оскаржує позивач;

- надати власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

- надати докази сплати судового збору за подання позовної заяви;

- завірити належним чином додані до позовної заяви матеріали справи

На виконання вимог ухвали, позивачем 16.12.2019 подано до суду позовну заяву з усуненням всіх недоліків, зокрема копію паспорту ОСОБА_1 , а також копію посвідчення виданого Сокирянською районною державною адміністрацією про наявність пільг передбачених законодавством для багатодітних сімей, вказані документи були завірені належним чином.

Проте, суд першої інстанції повернув позовну заяву, оскільки позивач не повністю виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме не сформульовано позовні вимоги щодо оскарження відмови Сокирянського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області в оформленні та видачі паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року неповнолітній дитині ОСОБА_2 , не надано доказів сплати судового збору за подання позовної заяви, не завірено належним чином додані до позовної заяви матеріали справи, не надано власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також зі змісту прохальної частини не встановлено стосовно яку саме відмову Сокирянського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області оскаржує позивач (в матеріалах справи наявні дві відмови Сокирянського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 05.02.2019 року та 22.05.2019 року).

Колегія суддів зазначає, що у позовній заяви позивач просить визнати протиправною відмову Сокирянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в оформлені видачі паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року.

Тому, вказане дає підстави дійти висновку, що позивач оскаржує протиправні дії відповідача щодо відмови позивачу у видачі паспорту у форму .паспортної книжечки зразка 1994 року

Таким чином, оцінюючи подану позивачем позовну заяву від 22.11.2019, колегія суддів дійшла висновку, що викладені в ній доводи є зрозумілими і дають можливість розглянути їх та вирішити по суті.

Разом з тим, щодо висновку суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів сплати судового збору за подання позовної заяви колегія суддів вважає його безпідставним та необґрунтованим враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Згідно вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з положеннями статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Частиною 2 статті 43 КАС України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до частини 1 статті 56 КАС України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Частиною 1 статті 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Таким чином, аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що неповнолітні особи не наділені адміністративною процесуальною дієздатністю, тобто не можуть бути самостійними учасниками в адміністративному процесі.

При цьому Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому законом передбачена можливість звернення до суду за захистом прав та законних інтересів неповнолітніх осіб їх законними представниками, а саме: батьками, усиновлювачами, опікунами, піклувальниками чи іншими особами, визначеними законом.

А тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 звернулася до суду з метою захисту прав та законних інтересів своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , а тому на вказану особу поширюється дія п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому такі особи звільнені від сплати судового збору.

Також, відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосудді можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним право обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Отже, з наведеного слідує, що оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Сокирянського районного відділу Управління Державної міграційної служби України про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.