Справа № 160/8618/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/8618/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 160/8618/19 (суддя І інстанції Луніна О.С.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ПФУ) у призначенні пенсії державного службовця;

- зобов`язати відповідача призначити їй пенсію державного службовця з 01.07.2019 відповідно до ст. 37 Закону Ураїни «Про державну службу» № 3723 в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках від 01.07.2019 р. № 298 та 299;

- зобов`язати відповідача здійснювати нарахування і виплату їй пенсії державного службовця з 01.07.2019 відповідно до ст. 37 Закону Ураїни «Про державну службу» № 3723, в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках від 01.07.2019 р. № 298 та 299;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу суми пенсії, недоотриманої з вини відповідача за період з 01.07.2019 р. (за минулий час), з нарахування компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Зазначає, що станом на 1 травня 2016 року, коли набрав чинності Закон України «Про державну службу» в новій редакції мала стаж державної служби більше 10 років, а тому відповідно до перехідних положень цього Закону має право на призначення пенсії державного службовця, проте відповідач у призначенні такої пенсії відмовив, мотивуючи це відсутністю у неї необхідного стажу державної служби. Також послалась на висновки Верховного Суду в аналогічних спорах.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанціїбез змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач народилась 20 червня 1960 року. (а.с. 7)

Згідно із записами трудової книжки (а.с. 10-14) працювала з 01.04.1993 по 30.04.2008 на посадах наукового співробітника та старшого наукового співробітника Науково-дослідницького інституту геології Дніпропетровського національного університету. З 07.05.2008 по 07.05.2009 перебувала на обліку у центрі зайнятості. З 17.06.2009 по 01.07.2019 працювала на посаді головного спеціаліста відділу призначення пенсій управління Пенсійного фонду України.

1 липня 2019 року позивач звернулась до Центрального відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком, як державному службовцю. Також надала довідки від 01.07.2019 № 298 та № 299 про заробітну плату державного службовця для призначення пенсії. (а.с. 19-21)

Відповідачем на адресу ОСОБА_1 надіслано лист № 3024/03-05/2019 від 10.07.2019 про відмову в призначенні пенсії з посиланням на те, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, яким визначене право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3727-ХІІ від 16.12.1993. Зазначено, що на момент набрання чинності Законом України № 889-VIII позивач мала лише 6 років 10 місяців 16 днів стажу державного службовця, якого не достатньо для призначення пенсії відповідно до пунктів 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII. (а.с. 16).

Разом з тим, позивачу з 21 червня 2019 року призначено пенсію за віком на загальних підставах, розмір якої складає 4087,24 грн. (а.с. 18 зв. бік).

Вважаючи відмову в призначенні пенсії державного службовця протиправною, позивач звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що робота позивача на посадах наукового співробітника та старшого наукового співробітника Науково-дослідницького інституту геології Дніпропетровського національного університету не зазначена у переліку посад державних службовців, встановленому положенням ст. 25Закону України № 3723-ХІІ, а посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» є помилковим, оскільки вказана постанова втратила чинність з 01.05.2016 на підставі Постанови КМУ від 25.03.2016 №229, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби з 01.05.2016, який у свою чергу стосується лише права на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років та надання додаткової державної оплачуваної відпустки, а тому не відноситься до предмету цього позову.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

1 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 (далі Порядок № 283) від 03.05.1994 року (чинного до 01.05.2016 року, тобто в період роботи позивача на посадах наукового співробітника та старшого наукового співробітника Науково-дослідницького інституту геології Дніпропетровського національного університету в період з з 01.04.1993 по 30.04.2008) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з п. 3 вказаного Порядку до стажу державної служби включається також, зокрема, стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах на посадах, визначених переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 року № 257.

Відповідно ж до п. 2 зазначеного Переліку до таких посад у вищих навчальних закладах (університет, академія, інститут), наукові підрозділи в їх складі, віднесені, зокрема, старший науковий співробітник та науковий співробітник, тобто посади, на яких в період з з 01.04.1993 по 30.04.2008 працювала позивач.

Отже, станом на 1 травня 2016 року позивач мала стаж державної служби:

- на посадах наукового співробітника та старшого наукового співробітника Науково-дослідницького інституту геології Дніпропетровського національного університету в період з з 01.04.1993 по 30.04.2008 15 років 1 місяць;

- на посаді головного спеціаліста відділу призначення пенсій управління Пенсійного фонду України з 17.06.2009 по 30.05.2016 6 років 10 місяців 16 днів.

Таким чином, загальний стаж державної служби позивача на 1 травня 2016 року становив більше 20 років, а тому вона за наявності умов, визначених у статті 27 Закону № 3723 щодо віку та загального страхового стажу зберегла право на призначення пенсії державного службовця.

Позивач станом на час звернення за призначенням пенсії досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для жінок, які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року 59 років, а також мала страховий стаж 40 років 7 місяців 12 днів, що підтверджено відповідачем і є достатнім для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі.

Отже, на час звернення за призначенням пенсії державного службовця позивач мала всі необхідні умови і підстави для призначення їй такої пенсії, проте відповідач протиправно в цьому відмовив.

Аналогічних висновків щодо застосування зазначених вище норм матеріального права дійшов і Верховний Суд у постановах від 3 липня 2018 року (справа № 586/965/16-а), 10 липня 2018 року (справи № 591/6970/16-а), від 25 вересня 2018 року (справа № 750/7063/17), від 26 вересня 2019 року (справа № 530/1812/16-а) та від 27 грудня 2019 року (справа № 500/2565/18).

Зазначені обставини не враховані судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому безпідставними є висновки суду першої інстанції щодо втрати чинності з 1 травня 2016 року Порядком № 283, оскільки такий висновок суперечить приписам п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723 пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії державного службовця є протиправними, а тому відповідача належить зобов`язати призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії державного службовця з 21 червня 2019 року (наступний день після досягнення пенсійного віку) відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках від 1 липня 2019 року № 298 та № 299, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії за віком.

При цьому колегія суддів вважає передчасними вимоги позову про зобов`язання відповідача і в подальшому виплачувати позивачу пенсію державного службовця з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, оскільки спору з цього приводу між сторонами ще немає, а прийняття судового рішення на майбутнє принципи адміністративного судочинства не допускають.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки справа є справою незначної складності відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 160/8618/19 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 21 червня 2019 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках від 1 липня 2019 року № 298 та № 299, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії за віком.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений за подачу позову та апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко