Справа № 573/2405/19
Суддя: Черкашина М. С.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/2405/19
Номер провадження 2-а/573/3/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

28 січня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Білопільського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_3, начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1, Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області про поновлення строку звернення та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 357281 від 11 грудня 2019 року та серії ДП 18 № 357264 від 11 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про поновлення строку звернення та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 357281 від 11 грудня 2019 року та серії ДП 18 № 357264 від 11 грудня 2019 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 грудня 2019 року близько 15 год. 30 хв. він, керуючи автомобілем «Mercedes - Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Макаренка в м. Білопілля Сумської області. В районі магазину «АТБ-Маркет» його зупинив поліцейський Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3, який попросив його пред`явити документи, що підтверджують особу, а також посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він надав поліцейському всі вищезазначені документи та поцікавився причиною зупинки. Поліцейський повідомив, що позивач здійснив проїзд на дію дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п.33.3 Правил дорожнього руху. Позивач попросив поліцейського надати докази, що підтверджують протиправну поведінку, зокрема, відеозапис з відеореєстратора чи нагрудної відеокамери. Однак останній повідомив, що таких доказів у нього немає, і для констатації факту правопорушення вони не потрібні. Після цього повідомив йому, що у разі визнання вини він застосує до нього мінімальну санкцію, а в протилежному випадку - притягне його «по повній». Позивач відмовився від визнання своєї вини, оскільки жодних порушень під час руху транспортним засобом не вчиняв. Коли позивач підійшов до патрульного автомобіля, то побачив через скло, що ОСОБА_3 разом з іншим поліцейським, яким був, як пізніше він дізнався, капітан поліції ОСОБА_1 , щось писали. Зачекавши хвилин 15, позивач підійшов до патрульного автомобіля та запитав у поліцейських, чи затримують вони його та отримав заперечну відповідь. Після цього без жодних пояснень та пред`явлення йому будь-яких документів поліцейський ОСОБА_3 сів за кермо патрульного автомобіля та поїхав у невідомому напрямку. Позивач, почекавши на місці півгодини, теж поїхав додому. 16 грудня 2019 року він отримав конверт з Білопільського ВП ГУНП, в якому були копії двох постанов від 11 грудня 2019 року про накладення адміністративних стягнень за скоєння адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху: 1) складена 11 грудня 2019 року о 15 год. 47 хв. начальником сектору кримінальної поліції Білопільського ВП ГУНП в Сумській області капітаном поліції ОСОБА_1, про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за проїзд на дію дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 255 грн.; 2) складена 11 грудня 2019 року о 15 год. 47 хв. поліцейським Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3, про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП за не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 425.

Позивач вважає зазначені постанови незаконними за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та вказує, що постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП винесені із суттєвими порушеннями. Зазначає, що факт вчинення вказаних адміністративних правопорушень та його вина у цьому не підтверджується жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що передбачено чинним законодавством. Посадові особи не пред`явили йому наявні докази, на підтвердження проїзду на заборонений знак, та не відібрали у нього пояснення. Щодо непред`явлення ним для огляду поліцейському водійського посвідчення, то даний факт взагалі є надуманим і безпідставним, оскільки всі документи були надані поліцейському особисто в руки. Підтверджується це тим, що в постановах повністю зазначені прізвище, ім`я та по батькові, а також адреса його проживання, що без ознайомлення з відповідними документами не було б можливим. До того ж позивач зазначає, що оскаржувані ним постанови були винесені з порушенням встановленої КУпАП процесуальної процедури, оскільки винесення постанов відбувалось за відсутності позивача та без повідомлення його про це, тож він не міг скористатись наданими йому процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Також позивач посилається на положення ч. 4 ст. 279-5 КУпАП, де вказано, що без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, може виноситись лише постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. В оскаржуваних ним постановах зазначено, що вони накладаються за правопорушення, зафіксовані не в автоматичному режимі. Зазначає, що в порушення вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанови йому не оголошувалися, а були отримані ним 16 грудня 2019 року, що підтверджується відбитком штампа поштової установи на конверті, через що позивач не зміг скористатись своїми процесуальними правами на своєчасне оскарження протиправних дій працівників поліції, тому просить поновити строк оскарження вказаних постанов.

Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_2 просить поновити строк на оскарження вказаних постанов, визнати протиправними дії поліцейського СРПП № 4 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 та начальника сектору кримінальної поліції Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 та скасувати постанови про накладання адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 357281 від 11 грудня 2019 року та серії ДП 18 № 357264 від 11 грудня 2019 року, закрити провадження, стягнути з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області понесені позивачем судові витрати.

28 грудня 2019 року судом постановлено ухвалу про залишення адміністративного позову без руху та надано строк для усунення недоліків.

09 січня 2020 року від ОСОБА_2 надійшла уточнена позовна заява, в якій він просить поновити йому строк для оскарження постанов, скасувати постанови про накладання адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 357281 від 11 грудня 2019 року та серії ДП 18 № 357264 від 11 грудня 2019 року, та закрити провадження.

09 січня 2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, у якій поновлено позивачу строк для звернення до суду з адміністративним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження на 28 січня 2020 року о 09-00 год.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та підтвердив викладені вище обставини.

Відповідач - начальник СРПП № 3 Білопільського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що 11 грудня 2019 року зранку заступив на добове чергування по м. Білопілля. Близько 15-00 год. він із поліцейським ОСОБА_3 на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander» зупинилися в районі автовокзалу по вул. Макаренка в м. Білопілля поряд із магазином «АТБ», оскільки акумулятор автомобіля розрядився. Знаходячись в автомобілі, вони побачили, як через автовокзал рухається автомобіль «Mercedes», порушуючи дію знаку «Рух заборонено». Поліцейський ОСОБА_3 вийшов із автомобіля та зупинив автомобіль «Mercedes», відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про поліцію» та водію було запропоновано надати посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Проте, особа яка була за кермом автомобіля, відмовилася надати документи, заперечуючи вчинення порушення, після чого поліцейський ОСОБА_3 пішов до службового автомобіля встановлювати дані власника транспортного засобу. При цьому водій, не виходячи із автомобіля взяв свій телефон та почав знімати на відео працівників поліції. Через деякий час через пошукову систему було з`ясовано, що власником транспортного засобу є особа, яка зареєстрована у Роменському району Сумської області. Надалі, для встановлення особи водія автомобіля було направлено повідомлення до Білопільського ВП. Проте, особа, яка перебувала за кермом автомобіля «Mercedes» не стала чекати, та поїхала із місця вчинення правопорушення. А оскільки акумулятор у службовому автомобілі розрядився, то вони не змогли переслідувати автомобіль. В подальшому у відділенні поліції було встановлено особу водія, яким виявився позивач ОСОБА_2 та винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яку направлено поштою за адресою проживання. Щодо відеозапису пояснив, що він не зберігся на відео реєстраторі, оскільки акумулятор у автомобілі повністю розрядився ще раніше.

Відповідач - поліцейський СРПП № 4 Білопільського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 у судовому засіданні позов також не визнав, просив відмовити у його задоволенні та надав покази аналогічні показам ОСОБА_1 . Додатково пояснив, що він того дня ніс службу із патрулювання громадського порядку із поліцейським ОСОБА_1 . Після зупинки автомобіля «Мерседес» в районі автовокзалу у м. Білопілля, який порушив вимоги знаку «Рух заборонено», водій не надав посвідчення водія, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу показав через вікно його пасажир. Водій вів себе зухвало, не погоджуючись із фактом вчинення правопорушення. Особі було запропоновано проїхати до відділення поліції, щоб проглянути відеозапис щодо вчиненого правопорушення, на що останній не погодився, а в подальшому поїхав із місця вчинення правопорушення.

Відповідач - Білопільське відділення поліції ГУНП в Сумській області свого представника в судове засідання не направив.

Заслухавши позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , повно, всебічно і об`єктивно дослідивши надані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси та просити про їх захист.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 33 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, є додаток, в якому в пункту 3 подано заборонні знаки, серед яких і вказаний в постанові поліцейського знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Крім того, Правилами у п. 2.4 «а» визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Порушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") передбачає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 віднесено до компетенції органів Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

У п. 2.3 рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено, що законодавство передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається в скороченому провадженні.

Судом встановлено, що 11 грудня 2019 року начальником СРПП №3 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 357264 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 11 грудня 2019 року близько 15 год. 40 хв. водій автомобіля марки «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Макаренка в м. Білопілля Сумської області, здійснив проїзд на дію знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 33.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП України. Додаток до постанови - квитанція за якою ОСОБА_2 пропонується сплатити штраф у сумі 255 грн. (а. с. 7-8).

Також, 11 грудня 2019 року поліцейським СРПП № 4 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 357281 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Із вказаної постанови вбачається, що 11 грудня 2019 року близько 15 год. 40 хв. в м. Білопілля Сумської області по вул. Макаренка водій автомобіля марки «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.4 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП України. Додаток до постанови - квитанція, за якою ОСОБА_2 пропонується сплатити штраф (а. с. 9-10).

Згідно із доводами ОСОБА_2 , які підтвердили у судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , постанови були складені у його відсутність.

Отже, вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також обґрунтованості прийнятого рішення, суд виходить з наступного.

Позивачем заперечується факт порушення ним пунктів 33.3 та 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за порушення яких передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки інформація, зазначена у постановах, не відповідає дійсним обставинам, а дії поліцейських при винесення таких постанов є протиправними. Зазначив, що не порушував вимоги дорожнього знаку «Рух заборонено» та на вимогу поліцейського пред`являв посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Із копії посвідчення водія серії НОМЕР_2 вбачається право ОСОБА_2 на керування транспортними засобами категорії В та С (а. с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу надану позивачем, автомобіль «Mercedes - Benz» д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4 (а. с. 12).

Згідно зі штампом, проставленим на конверті, направленому Білопільським відділенням поліції, дата його пересилання адресатові ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 а - 16 грудня 2019 року (а. с. 34).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов висновку, що на підставі встановлених та не спростованих відповідачами фактів, при оформленні матеріалів адміністративних справ та винесенні оскаржуваних постанов, поліцейським СРПП №4 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 та начальником СРПП № 3 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 допущено порушення вимог ст. 280 КУпАП.

Так, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини на місці події, відповідачі, мали б перед прийняттям постанови, як суб`єкти владних повноважень, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, і довести їх правдивість під час розгляду справи в суді.

Проте, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не надали суду докази, які б підтверджували наявність складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Та пояснили, що відеозйомка фіксації факту правопорушення не проводилася, оскільки нагрудна камера не працювала, а відео реєстратор не працював по причині того, що розрядився акумулятор автомобіля.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України вбачається, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давали оцінку та досліджували докази відповідачі, на підставі яких даних дійшли до висновку про вчинення позивачем правопорушень та винесли постанови по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративним стягненням за порушення Правил дорожнього руху.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про скоєні позивачем порушення, зазначені в оскаржуваних постановах від 11 грудня 2019 року серії ДП 18 № 357264 та серії ДП 18 № 357281, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, відповідачами не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про необґрунтованість заявлених позовних вимог та правомірність прийнятого рішення як суб`єкта владних повноважень.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є саме оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення, в яких зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак суд вважає, що зазначені постанови є саме предметом спору між сторонами та не можуть розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваних постановах.

Отже, спростувати доводи ОСОБА_2 , викладені ним у позовній заяві немає можливості, а будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь позивача.

Оскільки доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних постанов в порушення вимог ст. 77 КАС України відповідачами не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані, тобто у такому випадку не доведено наявність складу адміністративних правопорушень, за які позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанови підлягають скасуванню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що поліцейським СРПП № 4 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 та начальником СРПП № 3 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 прийняті рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 122, 126, 222, 245, 251-252, 256, 258, 278-279, 280, 283-285 КУпАП, рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, ст. ст. 2, 5-6, 9 77, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 21 жовтня 2011 року Білопільським РВ УМВС України в Сумській області) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Білопільського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 (місце знаходження: м. Білопілля, вул. Соборна, буд. 76, Сумської області), начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 (місце знаходження: м. Білопілля, вул. Соборна, буд. 76, Сумської області), Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області Вікторовича (місце знаходження: м. Білопілля, вул. Соборна, буд. 76, Сумської області ) про поновлення строку звернення та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 357281 від 11 грудня 2019 року та серії ДП 18 № 357264 від 11 грудня 2019 року, задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 357264 від 11 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладанням стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 357281 від 11 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладанням стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 січня 2020 року.

Суддя: