Справа № 260/530/19
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2020 рокум. Ужгород№ 260/530/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - в судове засідання не з`явився;

представник позивача: адвокат Ковач Володимир Степанович,

відповідач: Головне управління ДФС України у Закарпатській області - представник Крупа -Газуда Мирослава Василівна;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ПАТ "УкрСиббанк"- представник у судове засідання не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ПАТ "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) про визнання протиправними податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС України у Закарпатській області, якою просить визнати протиправними податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатської області: №, №, № від 29 листопада 2018р. по акту перевірки від 14.11. 2018р. та податкову вимогу від 08.01.2019р. з розрахунком фінансових санкцій по податку на доходи фізичних осіб, військовому збору та скасувати вказані повідомлення - рішення та видану на підставі них податкову вимогу від 08 січня 2019 р. №9-53.

07 травня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі.

09 липня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

29 жовтня 2019 року судом витребувано від ПАТ "УкрСиббанк" наступні докази:

- копію кредитного договору від 30 листопада 2007 року № 0 зі змінами і доповненнями (додатковими угодами), графіком погашення кредиту, а також всі докази прощення боргу відносно ОСОБА_1 ;

- надати відомості про основну суму боргу із врахуванням курсу Національного - банку України на день прощення боргу (тобто сума боргу в гривневому еквіваленті);

- надати відомості станом на 01 січня 2014 року за курсом Національного банку, яка була сума прощеного боргу в гривневому еквіваленті, за валютним курсом долара США до Української гривні;

- відомості про курсову різницю на момент прощення боргу.

Докази витребувані судом за ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року надійшли до суду засобами поштового зв"язку 25 листопада 2019 року.

25 листопада 2019 року, ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПАТ "УкрСиббанк".

1. Позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб по отриманому у 2016 році від ПАТ «Укрсиббанк» доходу. Відповідно до даного акту позивачу нарахована сума до сплати у розмірі 160 400 грн. податку на доходи і 13 366 грн. військового збору. Вважає, що акт про порушення складено поверхово без відповідної перевірки кредитних угод, без визначення сум отриманих коштів з урахуванням курсу долара на момент отримання кредиту, без урахування загальної суми виплат за весь період дії кредитної угоди з 2007 року по 2016 рік та зазначає, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року. Позивач також вказує на рішення суду від 23.11.2010 року за яким стягнуто 433 325 грн. боргу за Кредитним договором на користь ПАТ "УкрСиббанк". За період з 30.11.2007 року по 12.05.2016 року позичальником додатково сплачено 237 350 грн (основного боргу) та 235 988 (відсотків по кредиту).

23 травня 2019 року, представником відповідача подано відзив в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 , згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів отримав у 2 кварталі 2016 року від АТ «Укрсиббанк» дохід за ознакою 126 «Дохід отриманий платником податку як додаткове благо» в сумі 891 111, 82 грн., що включається до загального оподаткованого доходу. Всупереч податковому законодавству, позивачем, не було задекларовано даний дохід, отриманий як додаткове благо. Щодо інформації про анульовану суму кредитної заборгованості з ознакою доходу «додаткове благо», то така була надана контролюючому органу від кредитора позивача - ПАТ «Укрсиббанк» листом від 26.02.2018 з відповідними даними. Звертають увагу суду, що статті 138 та 153 ПК України, на які посилається позивач втратили чинність.

11 грудня 2019 року, представником третьої особи подано до суду письмові пояснення, де просить відмовити у задоволенні позову, оскільки 12.05.2016 АТ «Укрсиббанк» було анульовано (прощено) позивачу заборгованість за кредитним договором № 0 від 30.11.2007, а саме: суми основного боргу (кредиту) - 35186 дол. 12 центів, що складало 891 111 грн. 82 коп. по курсу НБУ станом на 12.05.2016, а також суму процентів - 39 575 дол. США 11 центів, що складало 1 002 265 грн. 90 коп. по курсу НБУ станом на 12.05.2016. Також повідомляють суд, що валюта зобов`язання за вказаним кредатним договором № 0 від 30.11.2007 року з іноземної валюти у гривню не змінювалася та прощення розміру різниці розрахованої відповідно до п. підр.1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України не здійснювалося.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак, 11 грудня 2019 року, на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Під час розгляду справи по суті представник позивача позов підтримав повністю, просила суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 30.11.2007, за умовами якого ПАТ «Укрсиббанк» надав позивачу кредитні кошти в сумі 47 000,00 доларів США із процентною ставкою 12,90% протягом перших 30 календарних днів, визначивши дату погашення кредиту - 30 листопада 2037 року (а.с. 122-127). Крім того, неодноразово укладалися додаткові угоди, ( а.с.136-137).

14 листопада 2018 року, Головним управління ДФС Закарпатській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військовому збору по отриманому у 2016 році доходу, як додаткове благо, від ПАТ Укрсиббанк» код за (а.с. 10-16).

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 14.11.2018 № 1150/07-16-13-05-07/ (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем (а.с. 15-16):

- пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України - не подання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік;

- пп.163.1.1 п.163 ст.163, абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік, з суми доходу отриманого платником податку як додаткове благо, в сумі 160 400,13 грн.;

- пп. 1.1,1.2, 1.5, 1.6. п.16.1 підр.10 розділу 20, пп.162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, статті 163 Податкового кодексу України, перевіркою донараховано військового збору за 2016 рік, з суми доходу отриманого платником податку як додаткове, в сумі 13 366,68 грн..

Зазначені висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага (анулювання, прощення) заборгованості за кредитом ПАТ «Укрсиббанк» в сумі 891 111,82 грн., проте, не сплатив до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з отриманого доходу.

На підставі акту перевірки Головного Управління ДФС у Закарпатській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 29 листопада 2018 р. № відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) контролюючим органом збільшено грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, на суму 13 366,68 грн. та 3 341,67 грн. штрафних санкцій, (а.с. 18);

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 29 листопада 2018 р. № відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170, 00 грн. за платежем Податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, (а.с. 19);

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 29 листопада 2018 р. № відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) яким збільшено грошове зобов"язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується - фізичними особами за результатами річного декларування на суму 160 400,13 грн. за податковим зобов`язанням та 40 100,03 грн. штрафних санкцій, (а.с. 20);

08 січня 2019 року, Головним управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області прийнято податкову вимогу № 9-53 відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму податкового боргу платника податку у сумі 253 940,96 грн., де 173766,81 основний платіж, 43611,70 штрафні санкції, 36562,45 пеня, (а.с. 17).

07 березня 2019 року рішенням ДФС України скаргу ФО ОСОБА_1 залишено скаргу без розгляду та повернуто.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача позивач 16 квітня 2019 року звернувся із даним позовом до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010р. №2756-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносини) (далі - ПК України), яким, зокрема, визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.47, п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема,Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 09.04.2015 № 321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту165.1.55пункту165.1статті165 ПК Українибула доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

З матеріалів справи випливає, що відповідно до повідомлення про анулювання боргу № 31-2-06-01/12 від 16.05.2016 АТ «Укрсиббанк» нагадує позивачу, що на підставі кредитного договору 00 від 30.11.2007 станом на 12.05.2016 обліковується кредитна заборгованість у сумі 93 451 доларів США 54 центи, що складає 2 366 722 гривні 20 копійок.

Відповідно до даного повідомлення АТ «Укрсиббанк» прийнято рішення про анулювання заборгованості у сумі 74 761 доларів США 23 центи, а саме:

- суми основного боргу 35 186 доларів США 12 центів, що складає 891 111 грн. 82 коп.;

- суми процентів 39 575 доларів США 11 центів, що складає 1 002265 грн. 90 коп. (а.с. 121).

Вказане повідомлення позивач отримав особисто 16 травня 2016 року, а також даним повідомлення ОСОБА_1 роз`яснено вимоги пп. "д" 164.2.17 п.164.2 статті 164 ПК України та зазначено, що анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є його доходом, отриманим як додаткове благо.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів АТ "Укрсиббанк" подав суду копію повідомлення про анулювання боргу № 31-2-06-01/12 від 16.05.2016; копію договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30.11.2007 року зі змінами і доповненнями, ( а.с.117).

Отже, при вирішенні даної справи визначальним є встановлення і дослідження обставин щодо складових суми прощеного (анульованого) кредитором боргу.

Відповідно до повідомлення про анулювання боргу від 16.05.2016 АТ «Укрсиббанк» прийнято рішення про анулювання заборгованості у сумі 74 761 доларів США 23 центи, з яких суми основного боргу 35 186 доларів США 12 центів, що складає 891 111 грн. 82 коп.;

- суми процентів 39 575 доларів США 11 центів, що складає 1 002265 грн. 90 коп. (а.с. 121).

21 червня 2019 року відповідачем в судовому засіданні на вимогу суду надана Довідки 1 ДФ, з якої слідує що фізична особа ОСОБА_1 отримав у ІІ кварталі 2016 року (з 01.04.2016 року по 30.06.2016 року) дохід за ознакою "126" (додаткове благо) від ПАТ "Укрсиббанк" в сумі 891 111,82 грн., (а.с. 51).

Разом із тим, слід зазначити, що відповідачем під час проведення перевірки неправильно, всупереч нормам податкового законодавства визначено об`єкт оподаткування та, відповідно, розмір податку на доходи з фізичних осіб та розмір військового збору з огляду на наступне.

Слід зазначити, що у зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році, та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, підрозділ 1 розділу XX ПКУ було доповнено п.8 згідно із Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" №321-VIIІ від 09 квітня 2015 року.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

З наведеної норми випливає, що до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу позивача не повинна включатися сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням.

Кредит, який отримав позивач в іноземній валюті у 2007 році у розмірі 47 000 доларів США станом на 01.01.2014 не погашений, таким чином визначення суми додаткового блага повинно здійснюватись з урахуванням пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України.

Суд не погоджується з твердженням податкового органу та третьої особи, що приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України не можуть застосовуватись, оскільки зміни валюти не відбулось та прощення боргу не було, оскільки суд оцінює такі доводи виходячи із самої суті обставин, що мали місце та підтверджені фактичними обставинами справи, зокрема із Кредитного договору за 30.11.2007 року, додаткових угод, повідомлення про анулювання боргу, відомостей які контролюючому органу подав банк, та змісту самих дій та рішень які вчинені відповідачем по даній справі, які є предметом спору.

У відповідності до приписів пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України станом на 12.05.2016 року за кредитом, що отримав позивач, з іноземної валюти - 35 186,12 доларів США, у гривні (891 111,82 грн.) та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року (1 дол. США по курсу НБУ - 7, 993 грн.) , в іноземній валюті - 35 186,12 доларів США у гривні (281 242,65 грн.), яка становить 609 869,17 грн., не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Таким чином, при визначенні позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з суми прощеного боргу відповідач безпідставно не застосував норми п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК Україниі протиправно нарахувавподаткові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та податкові зобов`язання з військового збору, а також штрафних санкцій, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29 листопада 2018 року № , № та податкова вимога від 08 січня 2019 року № 9-53 є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області від 29 листопада 2018 р. № відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб (штрафна санкція) в сумі 170 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 49.1 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до акту перевірки від 14 листопада 2018 року, було встановлено, що позивач не подавав податкових декларацій за 2016 рік до контролюючого органу, чим порушено норми пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане податкове повідомлення-рішення є законним та при винесенні такого контролюючий орган діяв в межах повноважень, а відповідно позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Згідно із частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 540,00 грн., що підтверджено квитанцією від 03.05.19 (а.с. 33).

Таким чином, відповідні судові витрати пропорційно належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 2 369, 26 грн. (2 539,40 грн. - 170,14 грн. ).

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 , суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України у Закарпатській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ПАТ "УкрСиббанк" про визнання протиправними податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги - задоволити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатської області № від 29 листопада 2018 року.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатської області № від 29 листопада 2018 року.

4. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 9-53 від 08 січня 2019 року.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 369, 26 грн. (дві тисячі триста шістдесят дев`ять грн. 26 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 14 січня 2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було виготовлено 30 січня 2020 року (з 19 січня 2020 року до 24 січня 2020 року суддя перебувала у відярдженні).

СуддяТ.В.Скраль