Справа № 160/12006/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Є-Пей» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Є-Пей» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що на думку перевіряючих, ТОВ «Є-Пей» порушило п.1. та п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР, а саме: начебто товариство проводило розрахункові операції з приймання готівки через програмно-технічні комплекси самообслуговування для подальшого її переказу без застосування реєстраторів розрахункових операцій та без видачі відповідних розрахункових документів. Позивач зазначив, що питання використання РРО на ПТКС було нормативно не врегульовано, у зв`язку з чим, був позбавлений можливості встановлення реєстраторів розрахункових операцій з причин відсутності сертифікованих моделей останніх для ПТКС. Приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем не було враховано, що в Державному реєстрі реєстраторів розрахункових операцій були відсутні сертифіковані моделі реєстраторів розрахункових операцій для ПТКС, а операції з переказу коштів, які виконував позивач не є розрахунковими операціями в розумінні Закону №265/95-ВР.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.03.2015р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Є-Пей» зареєстровано 27.05.2009р., як юридична особа.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Є-Пей» є фінансовою установою відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 26.10.2011 року ФК №247 та на підставі ліцензії Національного банку України від 28.01.2010 року №10 на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, здійснює свою діяльність з прийому платежів та переказу коштів через програмно-технічний комплекс самообслуговування.
У період з 28.02.2019р. по 04.03.2019р., посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку ТОВ «Є-Пей», а саме: перевірку по використанню позивачем у господарській діяльності з переказу коштів програмно-технічного комплексу самообслуговування на вулиці Чернишевського, 47, у м. Дніпрі на предмет дотримання порядку реєстрації розрахункових операцій, про що складено акт перевірки 0104/04/36/14/РРО/36495136 від 05.03.2019р.
Перевіркою встановлено порушення п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення розрахункової операції з поповнення послуг зв`язку через ПТКС на суму 50грн. без застосування реєстраторів розрахункових операцій (РРО) та без видачі розрахункового документа встановленого зразка.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
За визначенням статі 2 вказаного Закону реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.
Місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.
Відповідно до п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.
Так, в акті перевірки відповідач робить висновок, що ТОВ «Є-ПЕЙ» здійснює свою діяльність з переказу коштів з порушенням пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: надання фінансових послуг з переказу коштів із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування без застосування реєстраторів розрахункових операцій та без видачі відповідних розрахункових документів.
За визначенням статті 2 Закону №265/95-ВР поняття програмно-технічний комплекс самообслуговування застосовується у значенні, наведеному в Законі України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Згідно з п.1.32-2 ст.1 Закону №2346-ІІІ, ПТКС - це програмно-технічний комплекс самообслуговування - пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира). Отже, технічні особливості ПТКС полягають у тому, що сам по собі ПКТС це частина системи до якої входять сервер фінансової компанії, комп`ютерна система фінансової компанії, разом із програмним забезпеченням, що забезпечує сам переказ.
Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону №2346-ІІІ переказ коштів (далі за текстом -переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.
Згідно з пунктом 8.5 статті 8 цього ж Закону строки проведення переказу за допомогою платіжних інструментів, визначаються правилами платіжної системи та договорами, що укладаються між учасниками та користувачами платіжної системи.
Отже, ПТКС виконує лише частину операції з усього циклу операції з переказу коштів. Функція ПТКС полягає в прийнятті готівкових коштів для переказу і це лише частина операції, яка згідно з п.7 ст.21 Закону №2346-ПІ називається ініціюванням переказу, за якою слідують інкасація, фінансовий моніторинг та безпосередньо сам переказ.
Розрахункова операція відповідно до Закону №265/95-BP - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Аналізуючи викладене суд доходить до висновку, що ПКТС- це не місце проведення розрахункових операцій, а місце ініціювання переказу коштів.
Згідно з п.1.24 статті 1 Закону №2346-ІІІ ініціатор переказу та отримувач можуть бути однією і тією ж особою, що також доказує відсутність розрахунку, а відповідно переказ коштів не є розрахунковою операцією.
Відповідно, за місцем прийняття готівкових коштів, тобто за місцем розташування ПТКС, не здійснюється будь яких розрахункових операцій, оскільки не здійснюється продажу товарів, робіт, послуг; не надається послуга з переказу коштів, оскільки момент отримання послуги з переказу коштів не пов`язаний у часі з моментом внесення грошових коштів до ПТКС. Час надання послуги пов`язаний з моментом зарахування грошових коштів на рахунок отримувача.
Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства України, операція з переказу коштів, а саме поповнення у ПТКС ТОВ «Є-ПЕЙ» рахунку мобільного телефону на 50грн., про що зазначено в акті перевірки 0104/04/36/14/РРО/36495136 від 05.03.2019р., не є розрахунковою операцією в розумінні Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-BP, що, в свою чергу, унеможливлює застосування штрафних санкцій передбачених пунктом 1 статті 17 даного Закону України.
Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій № 569-VIII, були внесені зміни в Закон України №265/95-ВР, які і зобов`язали суб`єктів господарювання - небанківські фінансові установи при здійсненні операцій з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням ПТКС застосовувати реєстратори розрахункових операцій. При цьому, небанківські фінансові установи при здійсненні прийому коштів з метою їх подальшого переказу застосовують ПТКС, які, юридично та фактично і є РРО відповідно до визначення цього поняття в ст.2 Закону №265/95-ВР.
Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України Щодо практики застосування норм права у випадку колізії, наданих в листі від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19 при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. В даному випадку спеціальним актом, у відповідності до якого позивач здійснює свою діяльність, є Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 р. №2346-ІІІ.
Згідно з положеннями ст.4 ПК України, в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, діє принцип презумпції правомірності рішень платника податку та, згідно роз`яснень Міністерства юстиції України від 11.04.2011 р. (лист № 195-0-2-11-18) рішення приймається на користь платника податків.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем у розмірі 1921,00грн.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова