Справа № 640/3580/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ № 640/3580/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Моренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №2 та №2 від 19.12.2018

за участі представників сторін:

від позивача - Кметик-Власенко О.В.,

від відповідача - не з`явився,

вільний слухач - Герасименко П.П.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.12.2018, а саме: № 2 та № 2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що прийняті податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з тим, що висновки перевірки не відповідають дійсності та не підтверджені первинними документами, що були надані позивачем для її проведення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що висновки Акту перевірки є обґрунтованими, підстав для скасування спірних рішень не вбачається, оскільки, на думку податкового органу, позивачем порушено п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, п. 187.10 ст. 187 Кодексу в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 21 720 697 грн.; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України в частині порушення Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» граничних термінів реєстрації податкових накладних (січень - грудень 2017 року, січень - березень 2018 року).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання суду на 02.04.2019.

Ухвалою суду від 25.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у м. Києві проведено планову виїзну документальну перевірку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з питань податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.03.2018, за результатами чого складено Акт перевірки від 10.09.2018 № 619/26-15-14-02-05/32375554 (далі - Акт перевірки).

Користуючись наданим правом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подало заперечення на Акт перевірки від 10.09.2018 № 619/26-15-14-02-05/32375554, у якому просило переглянути результати планової перевірки та призначити документальну позапланову перевірку з питань правомірності формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 01.03.2018, а також в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних (січень-грудень 2017 року, січень - березень 2018 року).

За результатами розгляду заперечень позивачем було отримано відповідь від 01.10.2018 № 72974/10/26-15-14-02-05, з якої вбачається, що буде проведено позапланову виїзну перевірку з питань, що стали предметом оскарження.

05.11.2018 ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з питань, що стали предметом оскарження, за результатами якої складено Акт перевірки № 757/26-15-14-02-05/32375554.

Так, перевіркою встановлено порушення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району»:

1. п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, п. 187.10 ст. 187 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 21 720 697 грн., в тому числі по періодах:

січень 2015 878 грн.;

лютий 2015 293 грн.;

березень 2015 - 3 958 (завищення податку) грн.;

квітень 2015 384 грн.;

травень 2015 - 839 (завищення податку) грн.;

червень 2015 441 974 грн.;

липень 2015 1 033 345 грн.;

серпень 2015 360 041 грн.;

вересень 2015 275 418 грн.;

жовтень 2015 232 179 грн.;

листопад 2015 367 561 грн.;

грудень 2015 254 554 грн.;

січень 2015 612 232 грн.;

лютий 2016 352 622 грн.;

березень 2016 335 550 грн.;

квітень 2016 953 590 грн.;

травень 2016 - 6 791 (завищення податку) грн.;

червень 2016 143 492 грн.;

липень 2016 758 373 грн.;

серпень 2016 448 969 грн.;

вересень 2016 497 375 грн.;

жовтень 2016 483 379 грн.;

листопад 2016 314 483 грн.;

грудень 2016 686 255 грн.;

січень 2017 1 107 981 грн.;

лютий 2017 275 473 грн.;

березень 2017 1 181 849 грн.;

квітень 2017 548 496 грн.;

травень 2017 -966 178 (завищення податку) грн.;

липень 2017 661 231 грн.;

серпень 2017 1 403 613 грн.;

вересень 2017 1 042 995 грн.;

жовтень 2017 1 279 652 грн.;

листопад 2017 1 069 366 грн.;

грудень 2017 2 154 648 грн.;

січень 2018 647 112 грн.;

лютий 2018 1 658 494 грн.;

березень 2018 1 114 606 грн.

2. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в частині порушення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» граничних термінів реєстрації податкових накладних (січень - грудень 2017 року, січень - березень 2018 року).

За результатами розгляду Акту перевірки, 19.12.2018 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № 2 про сплату штрафу у розмірі 7 292 661, 00 грн. у зв`язку з відсутністю реєстрації протягом граничного строку, передбаченого абз. 2 п. 1201.2 ст.1201 ПК України, податкових накладних на суму 14 585 322 грн. та № 2 про сплату ПДВ у сумі 26 657 895, 00 грн., в тому числі 21 131 719 грн. основного платежу та 5 526 176 грн. штрафних санкцій.

Позивач, користуючись своїм правом, оскаржив спірні податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак, за результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 19.02.2019 № 8101/6/99-99-11-04-01-25, яким спірні повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» - без задоволення.

Не погоджуючись із висновками перевірки та винесеним за її результатами податковими повідомленнями-рішеннями від 19.12.2019 № 2 та № 2, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 25.07.2008 № 1029 «Про удосконалення і впорядкування системи розрахунків за житлово-комунальні та інші послуги», яким створено Єдиний інформаційно-розрахунковий центр на базі комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (КП «ГІОЦ» КМДА) для впровадження у м. Києві загальноміської системи нарахування і обліку сплати за житлово-комунальні та інші послуги та рішення Київської міської ради від 14.05.2015 № 467/1331 «Про створення комунального концерну «Центр комунального сервісу» і розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.12.2016 № 1244 «Про єдину міську службу для комплексного обслуговування споживачів житлово-комунальних послуг за принципом «єдиного вікна» на базі комунального концерну «Центр комунального сервісу», з метою координації діяльності та удосконалення роботи комунальних підприємств, що здійснюють свою діяльність у сфері утримання та обслуговування житлового фонду, для вирішення спільних економічних та соціальних завдань, врегулювання майнових питань, створення оптимальних умов для контролю за вжиттям заходів, спрямованих на зменшення розмірів дебіторської та кредиторської заборгованості, створено Комунальний концерн «Центр комунального сервісу».

Дані організації на договірній основі надають Комунальному підприємству позивача послуги, зокрема з: обробки та розподілу платежів від споживачів, які надійшли на розподільчий рахунок; інформаційно-технологічне супроводження розрахунків за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; проведення звіряння взаєморозрахунків; проведення перерахунків за послуги; формування інформації щодо проведеного розрахунку плати за фактично спожиті житлово-комунальні послуги, з врахуванням заборгованості, пільг, субсидій та компенсації для формування рахунків.

Відповідно до п. 102.1. Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У зв`язку з тим, що обчислення граничних строків визначення грошових зобов`язань здійснюється з урахуванням дати прийняття податкового повідомлення-рішення, то у разі встановлення порушень податкового законодавства за результатами перевірки в даному випадку сума податкового зобов`язання могла б бути визначена максимально за період з жовтня 2015 року, а не з січня 2015 року, як це визначено п. 1 розділу IV «Висновок» Акту перевірки.

Викладене вище дає підстави стверджувати, що податковим органом не було враховано вимоги п. 102.1 ст. 102 ПК України при винесенні податкового повідомлення-рішення від 19.12.2018 № 2.

Щодо заниження ПДВ на загальну суму 21 131 719 грн. необхідно зазначити, що підставою для висновків про його заниження стало встановлення недекларування в податкових деклараціях з ПДВ суми нарахованих Комунальним підприємством податкових зобов`язань.

Так, в Акті перевірки зазначено, що в бухгалтерському обліку Комунального підприємства по кредиту субрахунку 643 відображаються суми нарахованих податкових зобов`язань з ПДВ в частині наданих послуг, строк сплати яких ще не настав (або які не оплачені в строк).

Як вбачається із пояснень відповідача, останнім було надіслано на адресу позивача запит про надання інформації від 08.10.2018 №1, яким, контролюючий орган просив надати інформацію (причини та дати виникнення, деталізація в розрізі контрагентів (споживачів) тощо) щодо наявного кредитового сальдо по рахунку 643 «Податкові зобов`язання» станом на 31.03.2018 в сумі 25 910 931,24 грн.; пояснення щодо ненарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість (кредитове сальдо по 643 рахунку підтверджує встановлений факт ненарахування податкових зобов`язань) та не відображення їх у податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідні звітні періоди; інформацію у вартісному вираженні щодо ненарахованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість в розрізі місяців, починаючи з січня 2015 по березень 2018: належним чином завірені картки по рахунку 643 «Податкові зобов`язання» помісячно за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, з відображенням оборотів та сальдо розрахунків; належним чином завірені картки по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» (в розрізі субрахунків по розрахункам із замовниками, облік ПДВ відносно яких ведеться касовим методом) помісячно за період з 01.01.201 5 по 31.03.2018.

Комунальним підприємством листом від 31.08.2018 про надання копій первинних документів були надані копії фінансово-господарських документів діяльності підприємства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, однак, вказана документація не була врахована відповідачем, крім того, останній розцінив, що позивач не виконав вимоги контролюючого органу.

Позивачем надано пояснення, що підприємством щомісяця здійснюється нарахування та відображення податкового зобов`язання у фінансовій звітності підприємства. Станом на 31.03.2018 податкове зобов`язання відображено 25 910 931, 24 грн. (кредитове сальдо по рахунку 643 «Податкові зобов`язання»), яке сформувалося частково із заборгованості населення за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території (квартирна плата), несвоєчасно отриманих коштів з наданих населенню субсидій та пільг.

Також, в Акті перевірки зазначено, що наявність кредитового сальдо по рахунку 643 може пояснюватися виключно наявністю дебетового сальдо по рахунку 361.1, тобто на суму неоплачених грошових коштів від споживачів за отримані послуги.

У зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Чинне законодавство не передбачає необхідності оформлення документів (актів виконаних робіт), що засвідчують надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

У відповідності до п. 187.10 ст. 187 ПК України Платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Зазначене правило визначення дати виникнення податкових зобов`язань поширюється також на операції з постачання зазначених товарів/послуг для житлово-експлуатаційних контор, управителів багатоквартирних будинків та бюджетних установ, що отримують такі товари/послуги, якщо вони зареєстровані як платники податку.

Для цілей цього пункту послугами (роботами), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, вважаються послуги з технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем, систем протипожежної автоматики та димовидалення, обслуговування димових та вентиляційних каналів, внутрішньобудинкових систем, прибирання будинкової та прибудинкової території, купівлі електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, а також інші послуги, які надаються житлово-експлуатаційними конторами чи управителями багатоквартирних будинків зазначеним у цьому пункті покупцям за їхній рахунок.

До складу квартирної плати, яку отримує позивач включається: вартість послуг, які передбачені п. 187.10 ст. 187 ПК України та вартість послуг, що раніше надавались ЖЕКами зазначеними у п. 187.10 ст. 187 Кодексу покупцям за їх рахунок.

Відповідно до Листа ДФС України від 27.08.2013 № 9618/6/99-99-19-04-02-15 «Про особливості застосування касового методу при постачанні житлово-комунальних послуг» Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 7 та пунктом 3 статті 31 Закону України від 24.06.2004 p. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Оплата житлово-комунальних послуг населенням здійснюється як у повному розмірі затвердженого тарифу з урахуванням податку на додану вартість, так і в зменшеному на розмір субсидії (надається малозабезпеченим верствам населення) та/або дотації (надається окремим пільговим категоріям населення, наприклад ветеранам війни, військовослужбовцям та ін.). Такі субсидії та дотації оплачуються не безпосередньо населенням, а відшкодовуються виробникам (виконавцям) житлово-комунальних послуг з відповідних місцевих бюджетів (постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.95 р. № 848).

У разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво виробник (виконавець) житлово-комунальних послуг має право на відшкодування втрат (підпункт 7 пункту 1 статті 21 та підпункт 8 пункту 1 статті 22 Закону № 1875). Таке відшкодування надається з відповідного місцевого бюджету (пункти 4 та 5 статті 31 Закону № 1875).

Таким чином, виробник (виконавець) житлово-комунальних послуг отримує в якості компенсації наданих ним послуг: тариф, який сплачується населенням у повному обсязі; частину тарифу, яка сплачується пільговими категоріями населення; частину тарифу, яка оплачується з відповідних місцевих бюджетів в розмірі субсидій та дотацій, наданих пільговим категоріям населення; різницю між затвердженими цінами/тарифами та розміром економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (виробнича дотація на покриття збитків від постачання послуг за тарифом); тариф, який сплачується іншими категоріями покупців (бюджетні організації, комерційні структури та ін.).

Виходячи з вимог пункту 188.1 статті 188 розділу V Кодексу база оподаткування житлово-комунальних послуг формується виходячи з тарифу та незалежно від джерела оплати: чи оплачується виробнику (виконавцю) житлово-комунальних послуг безпосередньо споживачами (населенням або будь-якою іншою категорією споживачів), чи перераховується замість споживачів повністю або частково відповідним місцевим бюджетом.

При цьому податкові зобов`язання за касовим методом (пункт 187.10 статті 187 розділу V Кодексу) визначаються тільки для тієї частини товарів (послуг), які перераховані в цьому пункті, при їх постачанні перерахованим у цьому ж пункті категоріям покупців (фізичним особам, бюджетним установам, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості). Для частини послуг, які надаються іншим категоріям покупців, податкові зобов`язання визначаються у загальновстановленому порядку (за правилом першої події).

У свою чергу відповідач зазначає, що на підтвердження факту заниження податкових зобов`язань з податку з податку на додану вартість вказує, зокрема, аналіз показників декларацій з податку на додану вартість та звітів про фінансові результати, а саме: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» в рядку 2000 «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 задекларовано суму чистого доходу в сумі 365 571 тис. грн.

В рядку 1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою та ставкою 7%, крім ввезення товарів на митну територію України» колонка «А» податкових декларацій з податку на додану вартість КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 задекларовано показники в сумі 233 342 тис. грн.

Відхилення між обсягами постачання без податку на додану вартість складає 132 229 тис. грн.

Таке відхилення, при застосуванні касового методу має відповідати сумі наявної заборгованості від споживачів за отримані послуги. Відповідач зазначає, що у позивача відсутня відповідна сума дебіторської заборгованості за неоплаченими послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

У зв`язку з викладеним, ГУ ДФС у м. Києві зазначає, що в порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, п. 187.10 ст. 187 ПК України позивачем занижено показники, задекларовані у рядку 1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» на загальну суму 21 720 697 грн.

У свою чергу, у наявному у матеріалах справи Акті перевірки не відокремлені (окремо не визначені) суми нарахованих податкових зобов`язань, стосовно яких відсутні підстави для відображення в податковій звітності з ПДВ, оскільки строк сплати їх не настав (відсутнє погашення заборгованості з квартирної плати), у зв`язку з чим висновки відповідача не відповідають дійсності та не підтверджені первинними документам, що надавалися до перевірки. Крім того, Акт перевірки не містить аналізу таких документів, а ґрунтується на розрахунках перевіряючи, заснованих на припущеннях.

Крім того, суд зазначає, що на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва Чердніченко Н.П. у справі №752/11600/18 (провадження №1-кс/752/9649/18) у кримінальному провадженні №0006107 від 25.06.2018 за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури №1 Руденка І.Ю. про тимчасовий доступ до речей і документів, первинні фінансові документи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» були вилучені на підставі протоколу від 06.11.2018.

Викладене вище свідчить, що спірні повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що "адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

У той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (03039, м. Київ, пр.-т Голосіївський, 17-Б, ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) від 19.12.2018 № 2 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 26 657 895, 00 грн., в тому числі 21 131 719,00 грн. основного платежу та 5 526 176 грн. штрафних санкцій

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) від 19.12.2018 № 2 про сплату штрафу у загальному розмірі 7 292 661, 00 грн. у зв`язку із порушенням граничних строків реєстрації податкових накладних за звітний період на суму 14 585 322, 00 грн.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (03039, м. Київ, пр.-т Голосіївський, 17-Б, ) судові витрати у розмірі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено: 28.01.2020

Суддя А.С. Мазур