Справа № 657/1829/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 657/1829/19
Головуючий в 1 інстанції: Максимович І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (далі Управління патрульної поліції в Херсонській області) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 вересня 2019 року серії ДП 18 №678821, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у сумі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Так, позивач наполягає на тому, що не вчиняв адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, а суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які б доводили його вину, тобто фото- або відеофіксацію правопорушення. Спірна постанова також не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено.

Суд визнав протиправною та скасував спірну постанову.

Також, суд стягнув з Управління патрульної поліції в Херсонській області на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, викладених у спірній постанові, а саме: фото- чи відеофіксації.

Отже, на думку суду, твердження позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення не спростовано суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, в силу вимог ч.2 ст.77 КАС України.

Також, суд першої інстанції, вийшовши за межі підстав позову, вважав, що суб`єкт владних повноважень повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки особа оспорила допущене порушення та адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Далі суд вказав, що винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, права користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції, посилаючись на ч.1 ст.139 КАС України, стягнув з Управління патрульної поліції в Херсонській області судовий збір на користь держави, оскільки позивач при поданні позову його не сплачував, а рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Херсонській області подало апеляційну скаргу.

У скарзі апелянт посилається на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, апелянт стверджує про те, що спірною постановою підтверджується, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.8.7.3.е Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Далі, апелянт, посилаючись на ст.258 КУпАП, зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у сфері правопорушень щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також апелянт наполягає на тому, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення, що узгоджується з ч.4 ст.258 КАС України.

І останнє про, що в апеляції зазначає Управління патрульної поліції в Херсонській області це те, що суд безпідставно з них стягнув судовий збір, оскільки постанова Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року (справа №306/17/16-а) містить висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення позивач звільняється від сплати судового збору. Це ж саме стосується і подання позивачем або відповідачем апеляційної/касаційної скарг на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, але в судове засідання не з`явились, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про наступне.

15 вересня 2019 року о 22:30 год. позивач рухався на автомобілі Renault Laguna, д/н ВТ НОМЕР_1 ВХ та на перехресті вул. Карбишева і пр-т А. Сенявіна в м. Херсоні був зупинений інспекторами Управління патрульної поліції в Херсонській області. Після зупинки вказаного транспортного засобу інспектор патрульної поліції попросив водія пред`явити відповідне посвідчення та документ на транспортний засіб. Позивачу було повідомлено, що ним порушено п.8.7.3.е Правил дорожнього руху, в результаті чого скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: проїзд на заборонний сигнал світлофора.

За результатами розгляду адміністративної справи, суб`єкт владних повноважень прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 вересня 2019 року серії ДП 18 №678821, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у сумі 425 грн.

Аналіз судового рішення свідчить про те, що суд, правильно встановивши обставини справи та зробивши обґрунтовані висновки про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з недоведеністю його вини, помилково вийшов за межі підстав позову вважаючи, що суб`єкт владних повноважень повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, тобто, у відділі поліції.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи таке.

За правилами ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.8.7.3е Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає, зокрема, що проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення зафіксовані лише спірною постановою про накладення адміністративного стягнення.

Інших доказів, з яких можливо було б встановити вину позивача матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Херсонській області не зазначає та не надає жодних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Не було надано таких доказів і до суду першої інстанції.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід звернути увагу на те, що позивач при його зупинці інспектором патрульної поліції, а також в позові заперечував проти скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що за відсутності належних доказів, з боку суб`єкта владних повноважень, визнати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення є неможливим.

Переходячи до доводів апеляційної скарги, які свідчать про наявність підстав для зміни судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів бажає зазначити таке.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі Інструкція).

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

<…> Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП <…> .

Відповідно до абз. 2 п. 5 Інструкції поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

З аналізу зазначених норм вбачається відсутність обов`язку поліцейського складати протокол у випадку вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що прийняття суб`єктом владних повноважень постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення призводить до порушення прав особи, яка притягуються до адміністративної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року (справа №751/6165/17), які враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч.5 ст.242 КАС України).

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з Управління патрульної поліції в Херсонській області судовий збір на користь держави в сумі 704,80 грн.

Так, відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року (справа №306/17/16-а), у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2, 3, 4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

З цих підстав позивач не сплачував судовий збір під час подання позовної заяви.

Крім того, у вказаній постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року міститься також висновок про те, що подання позивачем або відповідачем суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає.

Частина 1 ст.139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що у даній категорії справ судовий збір сторонами не сплачується, підстав для його стягнення на користь держави немає.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, беручи до уваги відсутність події адміністративного правопорушення, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення від 15 вересня 2019 року серії ДП 18 №678821 за ч.2 ст.122 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Слід також зазначити, що суд першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення правильно зазначив про скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, але помилково не відобразив це у резолютивній частині рішення суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога про визнання спірної постанови протиправною не може бути задоволена, оскільки стаття 286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не містить таких положень.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що виразилось у неправильному тлумаченні закону, колегія суддів, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 вересня 2019 року серії ДП 18 №678821, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 вересня 2019 року серії ДП 18 №678821 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко