Справа № 460/1966/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 січня 2020 року м. Рівне №460/1966/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Свінтозельська К.І., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представник Приходько Р.П.,

відповідача1: представник Ганов О.О.,

відповідача 2: не прибув,

третьої особи: представник Самардак К.В.,

за результатами підготовчого засідання у адміністративній справі за позовом

члена релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв ОСОБА_1
доРівненської обласна державної адміністрації, державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації Бороденко Іванни Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) села Країв Острозького району Рівненської області"
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, записів,
В С Т А Н О В И В:

Член релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації Бороденко Іванни Василівни, Рівненської обласної державної адміністрації, за змістом якого просив:

- визнати протиправними дії Рівненської обласної державної адміністрації щодо проведення реєстрації змін до статуту релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв (ідентифікаційний код 22576462, 35823, Рівненська область, Острозький район, село Країв) шляхом реєстрації статуту релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв в новій редакції;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" від 28.03.2019 №269 стосовно реєстрації статуту релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв (ідентифікаційний код 22576462, 35823, Рівненська область, Острозький район, село Країв) в новій редакції з новою юридичною назвою;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Бороденко Іванни Василівни про державну реєстрацію внесення змін до установчих документів юридичної особи - релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв (ідентифікаційний код 22576462, 35823, Рівненська область, Острозький район, село Країв), на підставі якого внесено записи в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.04.2019 №3000783 та №4000783;

- визнати протиправними та скасувати записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.04.2019 №3000783 та №4000783, що внесений державним реєстратором Бороденко Іванною Василівною щодо державної реєстрації внесення змін до установчих документів юридичної особи - релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв (ідентифікаційний код 22576462, 35823, Рівненська область, Острозький район, село Країв).

Ухвалою суду від 26.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.12.2019 залучено до участі у справі релігійну організацію "Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) села Країв острозького району Рівненської області" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

20.01.2020 від представника третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У підготовчому засіданні представник третьої особи підтримала подане клопотання. Зазначила, що з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду, яка була висловлена у постанові від 20.11.2019 у справі №910/8132/19, зазначена категорія справ повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Представник позивача щодо задоволення клопотання заперечувала, наполягаючи на судовому розгляді.

Представник відповідача підтримав клопотання про закриття провадження у справі.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав: фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановленим законом".

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Тобто, за змістом статей 4 та 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, предметом заявленого позову є визнання протиправними дій Рівненської обласної державної адміністрації щодо проведення реєстрації змін до Статуту релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв та визнання протиправним та скасування розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" від 28.03.2019 №269 стосовно реєстрації статуту релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв в новій редакції з новою юридичною назвою, а також визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію внесення змін до установчих документів релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв та відповідних записів у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позов мотивовано доводами про незаконність зміни підлеглості релігійної громади рішенням, прийнятим неуповноваженим органом, безпідставність реєстрації релігійної громади з новою юридичною назвою і керівником, порушення порядку реєстрації статуту релігійної громади, визначеного статтею 14 Закону України від 23.04.1991 №987-ХІІ "Про свободу совісті та релігійні організації" (далі - Закон №987-ХІІ), та порядку внесення змін до відомостей про юридичну особу.

При цьому, підстави заявленого позову зводяться до порушення релігійною громадою УПЦ КП порядку скликання і проведення загальних зборів релігійної громади, та, як наслідок, неправомірності оспорюваного розпорядження голови Рівненської ОДА про реєстрацію статуту цієї релігійної громади в новій редакції. Доводи з приводу підписання заяви про реєстрацію змін та доповнень до статуту від імені Релігійної громади УПЦ КП неуповноваженою особою теж полягають у тому, що на думку позивача, їх підписання повинен був здійснити керівник релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв.

Тобто, позивач пов`язує протиправність оскаржуваних дій та рішень відповідачів не стільки зі здійсненням ними як суб`єктами владних повноважень своїх владних управлінських функцій, скільки з порушенням особами, якими подано заяву про реєстрацію змін до статуту, положень цього статуту в частині дотримання порядку, способу та компетенції проведення загальних зборів, на яких було прийнято рішення, що слугувало підставою для внесення і реєстрації відповідних змін до статуту.

Таким чином, спір, що розглядається в межах даної справи, не може вважатись публічно-правовим, оскільки Рівненська обласна державна адміністрація та державний реєстратор, приймаючи оспорювані рішення, хоча і були наділені владними-управлінськими функціями відносно позивача (в частині проведення реєстрації або відмови у реєстрації змін до статуту релігійної громади), проте виконання цих функцій було обумовленого виключно наданими для проведення реєстрації документами.

У свою чергу, позивач доводить відсутність повноважень у особи, яка подала заяву та документи для внесення змін до статуту, оспорює порядок та спосіб скликання парафіяльної ради, парафіяльних зборів та право участі у них, повноваження приймати рішення про внесення змін до статуту.

Відтак, суд дійшов висновку, що в даному випадку спір виник між засновниками та членами релігійної організації - Української Православної Церкви с.Країв та релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) села Країв Острозького району Рівненської області, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування, подавши заяву про реєстрацію змін до статуту, що свідчить про приватно-правовий характер спірних правовідносин.

Вказане дає підстави для висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільних прав позивача.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 08.11.2019 у справі № 807/2297/15 та від 19.12.2018 у справі №806/3462/14.

Відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спір у даній справі стосується правовідносин щодо утворення, реєстрації, діяльності та припинення релігійної організації. Ці правовідносини врегульовано Законом №987-ХІІ).

За змістом статті 7 Закону №987-ХІІ, релігійні організації в України утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами. Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

За правилами, встановленими статтею 12 Закону №987-ХІІ, відомості, зокрема, про вид релігійної організації, її віросповідну приналежність і місцезнаходження повинні міститися у статуті (положенні) релігійної організації, який (як і зміни до нього) підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 вказаного Закону.

Перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій, як і рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути оскаржено до суду в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України (частина двадцять перша статті 14, частина друга статті 15 Закону №987-ХІІ).

Отже, законодавець висловився стосовно юрисдикції спорів, які виникають у зв`язку з бездіяльністю чи відмовою уповноваженого органу у прийнятті рішення щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації.

Спір, який виник у цій справі, також стосується правовідносин з прийняття уповноваженим органом рішення з реєстрації статуту релігійної організації.

За змістом позовної заяви, вимоги позивача про скасування розпорядження в частині реєстрації статуту релігійної громади в новій редакції з новою юридичною назвою спрямовані на захист релігійних прав позивача як учасника релігійної громади.

У постанові від 20.11.2019 по справі № 910/8132/19 з аналогічним предметом спору за подібних правовідносин Велика Палата Верховного Суду зазначила, що такі правовідносини є тісно пов`язаними з правовідносинами щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації, а юрисдикцію спорів, що виникають з таких правовідносин, також слід визначати відповідно до частини двадцять першої статті 14, частини другої статті 15 Закону № 987-ХІІ. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду вважає, що вирішення такого спору має здійснюватись за нормами ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 238, 239, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника третьої особи задовольнити.

Закрити провадження у адміністративній справі №460/1966/19 за позовом члена релігійної громади Української Православної Церкви с.Країв ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації, державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації Бороденко Іванни Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) села Країв Острозького району Рівненської області" про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, записів.

Роз`яснити позивачу, що даний спір віднесено до юрисдикції загальних судів та належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 24 січня 2020 року.

Суддя Дудар О.М.