Справа № 726/2309/19
Суддя: Байцар Л. В.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2309/19
Провадження №2-а/726/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., за участю секретаря Осипчук Ю.М., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Романюка В.Я., представника відповідача Замерзляка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАК №1176356 від 22 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАК №1176356 від 22 листопада 2019 року.

Позов мотивовано тим, що 22 листопада 2019 року стосовно нього складено постанову серія ЕАК №1776356 від 22 листопада 2019 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн.

Згідно даної постанови 22.11.2019 року біля 02год.55хв. він керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Гагаріна, 4 в м. Чернівці, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2»Б» правил дорожнього руху України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч.2 КУпАП.

Просить скасувати постанову ЕАК №1776356 від 22 листопада 2019 командира взвода Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Борлодяна В.В. про притягнення його адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП та накладення адміністративне а стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Також просить стягнути з Управління патрульної поліції в Чернівецької області 58007 м. Чернівці вул. Заводська, 22 за рахунок бюджетних асигнувань судові витраті в сумі 1500 грн ( одна тисяча п`ятсот гривень) витрачені на правову допомогу.

Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 09.12.2019 року, з урахуванням вимог статті 286 КАС України, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представника позивача Романюк В.Я. позов підтримали в повному обсязі та надали суду пояснення згідно позовних вимог, які просили задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача Замерзляка О.В. просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Крім того, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву з відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення.

У відзиві представник відповідача вказав, що 22.11.2019 року приблизно о 02 год. 55 хв. командиром взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Борлодяном В.В. під час патрулювання було виявлено, що водій автомобіля «Mitsubishi Pajero» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Гагаріна, 4 в м. Чернівці, змінюючи напрямок руху при виїзді з прилеглої території не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед зміною напрямку руху, чим порушив п. 9.2. «б» ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів на позивача за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Представник відповідача вважає, що факт правопорушення підтверджується відеозаписом наданим до відзиву.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАК №1776356 22.11.2019 року біля 02год.55хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Гагаріна, 4 в м. Чернівці, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2»Б» правил дорожнього руху України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Із дослідженого судом наданого відповідачем відеозапису неможливо встановити факт порушення пп. б» п. 9.2 Правил дорожнього руху, оскільки відеозапис не містить фіксації перестроювання транспортного засобу позивача відповідно ввімкнення чи неввімкнення покажчику повороту.

Інших доказів на підтвердження вищевказаного відповідачем суду не надано.

Дослідивши відеофайл, суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме порушенням останнім пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вина позивача у порушенні пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху, не доведена поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у справі доказів, які б підтверджували порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, у зв`язку з чим вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови із закриттям провадження у справі, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу і з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо).

Склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 26.11.2019 року, квитанцію, розрахунок суму гонорару за надання правової допомоги, ордер

Відповідно до розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги, адвокат Романюк В.Я., провів наступні роботи

- ознайомлення та робота з документами 500 грн.,

- підготовка та складання адміністративного позову 500 грн.,

- представництво інтересів у суді 500 грн.

Разом з тим, частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У цьому контексті, суд звертає увагу, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними.

Відповідно до статті 286 КАС України, такі справи вирішуються судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, а згідно статті 269 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також вказав, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Таким чином, суд доходить висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки ця сума навіть не включає участь останнього у судовому засіданні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на засадах співмірності та справедливості на користь позивача підлягає стягненню 1500 грн. в якості відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 6-11, 14, 72, 77, 242-246, 250, 255, 257, 262-263, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАК №1176356 від 22 листопада 2019 року - задовольнити.

Постанову серії ЕАК №1176356від 22.11.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати, правова допомога у розмірі 1500 грн.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л. В. Байцар