Справа № 640/2024/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року місто Київ №640/2024/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмежено відповідальністю «Український шлях»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український шлях» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби умісті Києві, Державної фіскальної служби України, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.11.2018 №990194/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» від 31.10.2018 №1;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.11.2018 №990195/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» від 31.10.2018 №2;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» від 15.11.2018 №4;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг від 03.12.2018 №47870/41874219/2 про залишення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» без задоволення та рішення комісії контролюючого органу без змін;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг від 03.12.2018 №47882/41874219/2 про залишення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» без задоволення та рішення комісії контролюючого органу без змін;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.10.2018 №1, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях», датою її подання до реєстрації 05.11.2018;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.10.2018 №2, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях», датою її подання до реєстрації 05.11.2018;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 15.11.2018 №4, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях», датою її подання до реєстрації 16.11.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації протиправно, не маючи належних правових підстав, прийнято рішення від 15.11.2018 №990194/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.10.2018 №1, від 15.11.2018 №990195/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.10.2018 №2 та від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної від 15.11.2018 №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивачем наголошено на тому, що вказане рішення, не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальні підстави відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме ненадання платником податку копій документів. Також, позивачем зазначено, що рішення Комісії, Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг від 03.12.2018 №47870/41874219/2 та від 03.12.2018 №47882/41874219/2, якими залишено скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» від 24.11.2018 реєстраційний № та від 24.11.2018 реєстраційний № без задоволення, а рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.11.2018 №990195/41874219 та від 15.11.2018 №990194/41874219 без змін, є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/2024/19 без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачам протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Державною фіскальною службою України та Головним управління Державної фіскальної служби у місті Києві надано відзиви на позовну заяву, в яких відповідачами зазначено, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши, що за результатами розгляду наданих позивачем документів Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації правомірно було прийнято оскаржувані в даній адміністративній справі рішення від 15.11.2018 №990194/41874219, 15.11.2018 №990195/41874219 та від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову в реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4, які виписані Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» на адресу контрагента позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець».

В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» надано суду пояснення, в яких позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві обставини справи та наголошено на тому, що відповідачами не надано жодних доказів на підтвердження правомірності своїх рішень щодо відмови у реєстрації спірних податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях».

Позивачем подано клопотання про пришвидшення розгляду адміністративної справи №640/2024/19.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзиви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з позовної заяви, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» (підрядник) і Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Деренківець» (замовник) укладений договір підряду від 26.10.2018 №001, яким передбачено, що підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати власними силами та засобами ремонтні роботи приміщень ферм замовника (пункт 1.1). Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що кошторис та проектну документацію на виконання ремонтних робіт повинен розробити підрядник протягом 6 місяців після підписання сторонами договору, після чого кошторис і проектна документація погоджуються сторонами та вони стають обов`язковими для сторін. Загальна вартість робіт за договором підряду становить 48 млн. грн. з ПДВ та включає в себе вартість розроблення проектно-кошторисної документації, ремонтно-будівельних робіт, матеріалів, їх доставку, обладнання, засобів та всіх інших витрат, необхідних для виконання передбачених договором робіт (пункт 2.1, пункт 2.2).

На виконання своїх зобов`язань за договором підряду Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Деренківець» сплатило позивачу передоплату за договором підряду в сумі 8 630 000,00 грн. з ПДВ для виконання позивачем першого етапу договору - розроблення проектно-кошторисної документації та придбання необхідних будівельних матеріалів. Позивачем зазначено, що вказані обставини підтверджуються платіжними дорученнями Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець» від 31.10.2018 №1942 на суму 4 200 000,00 грн. з податком на додану вартість, від 31.10.2018 №1946 на суму 4 200 000,00 грн. з податком на додану вартість, від 08.11.2018 №1985 в сумі 80 000,00 грн. з податком на додану вартість, від 15.11.2018 №2016 в сумі 150 000,00 грн. з податком на додану вартість, а також банківськими виписками по рахунку позивача від 31.10.2018, від 08.11.2018 та 15.11.2018.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» відповідно до приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, за результатами фінансово-господарської діяльності по взаємовідносинам з контрагентом - Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Деренківець» складено податкові накладні: від 31.10.2018 №1 на суму 4 200 000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість на суму 700 000,00 грн., від 31.10.2018 №2 на суму 4 200 000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість на суму 700 000,00 грн., від 15.11.2018 №4 на суму 150 000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість на суму 25 000,00 грн. та вказані податкові накладні направлено для реєстрації до Єдиного державного реєстру податкових накладних.

Згідно з квитанціями від 05.11.2018 податкові накладні від 31.10.2018 №1, №2 та згідно з квитанцією від 16.11.2018 податкову накладну від 15.11.2018 №4 прийнято контролюючим органом, але реєстрація вказаних податкових накладних зупинена на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки податкові накладні відповідають вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Також, у зазначених квитанціях контролюючим органом запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» було надано контролюючому органу 13.11.2018 письмові пояснення та первинні документи щодо податкових накладних від 31.10.2018 №1 та №2, а також 25.11.2018 - письмові пояснення та первинні документи щодо податкової накладної від 15.11.2018 №4.

Комісія регіонального рівня (ГУ ДФС у м. Києві), яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняла Рішення від 15.11.2018 р. за №990194/41874219 і №990195/41874219 про відмову у реєстрації податкових накладних Позивача №1 і №2, а також Рішення від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 (копії рішень додаються).

Однак, Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 15.11.2018 №990194/41874219 та №990195/41874219 про відмову у реєстрації податкових накладних від 31.10.2018 №1 та №2, а також рішення від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних, з підстав ненадання позивачем копій первинних документів.

Надалі, не погоджуючись з рішеннями від 15.11.2018 №990194/41874219 та №990195/41874219, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргами від 24.11.2018. Однак, рішеннями Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України від 03.12.2018 №47870/41874219/2 і №47882/41874219/2 скарги позивача були залишені без задоволення, а рішення комісії контролюючого органу без змін.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.11.2018 №990194/41874219, від 15.11.2018 №990195/41874219, від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та рішеннями Комісії, Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг від 03.12.2018 №47870/41874219/2 та від 03.12.2018 №47882/41874219/2, якими залишено скарги позивача без задоволення, а рішення контролюючого органу без змін, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно положень пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За визначенням пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі по тексту - Порядок №1246) податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", установлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 р. зупинено реєстрацію податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 р. № 2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", та які станом на 1 грудня 2017 р. не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Вказаною Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту - Порядок №117).

Відповідно до пунктів 5-7 Порядку №117, Податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 12 Порядку №117 встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Відповідно до пункту 13 Порядку №117, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Суд встановив, що Критерії ризиковості платника податку затверджені Державної фіскальної служби України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, згідно з підпунктом 1.6 пункту 1 яких комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, контролюючий орган дійшов висновку про відповідність податкових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4, критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, контролюючим органом не визначено будь-якої із підстав щодо встановлення ризиковості Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях», а відповідачами не підтверджено належними доказами того, що позивач відповідає хоча б одному із критеріїв ризиковості.

Пунктами 18-21 Порядку №117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Відповідно до підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

Податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстру податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (підпункт 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України).

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок №1246).

Так, згідно пункту 20 Порядку №1246 у разі надходження до Державної фіскальної служби України рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» складено та направлено на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкових накладних, податкові накладні від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4, проте враховуючи те, що податкові накладні не були зареєстровані, позивачем до контролюючого органу були надіслані наступні повідомлення про подання пояснень та копій документів:

- від 13.11.2018 №1 по відмовленій податковій накладній від 31.10.2018 №1, в якому вказано, що на виконання робіт визначених у договорі від 26.10.2018 №001 була здійснена часткова попередня оплата за ремонтні роботи згідно вказаного договору відповідно до платіжного доручення від 31.10.2018 №1942;

- від 13.11.2018 №2 по відмовленій податковій накладній від 31.10.2018 №2, в якому вказано, що на виконання робіт визначених у договорі від 26.10.2018 №001 була здійснена часткова попередня оплата за ремонтні роботи згідно вказаного договору відповідно до платіжного доручення від 31.10.2018 №1946;

- від 25.11.2018 №3 по відмовленій податковій накладній від 15.11.2018 №4.

Однак, Комісією яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 15.11.2018 №990194/41874219 та від 15.11.2018 №990195/41874219, якими відмовлено у реєстрації податкових накладних від 31.10.2018 №1 та від 31.10.2018 №2, з підстав ненадання позивачем копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акт приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Також, Комісією яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 27.11.2018 №1002812/41874219, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної від 15.11.2018 №4, з підстав ненадання позивачем копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акт приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена Порядком №117 (додаток 2 до Порядку) та передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.

Так, при відмові у прийнятті до реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, комісія має навести дані щодо документів, надання яких дасть можливість прийняти податкової накладної до реєстрації.

Слід наголосити на тому, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 23.10.2018 у справі №822/1817/18 (адміністративне провадження №К/9901/62472/18), від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18 (адміністративне провадження №К/9901/7590/19), від 02.07.2019 у справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19).

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2019 у справі № 826/12108/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 (вказана постанова набрала законної сили 10.12.2019), визнано протиправними та нечинними пункти 10, 20, 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117.

Суд наголошує на тому, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві в оскаржуваних рішеннях від 15.11.2018 №990194/41874219, від 15.11.2018 №990195/41874219 та від 27.11.2018 №1002812/41874219 не зазначено, копії яких саме документів необхідно надати позивачу. Посилання на вказані підстави в обґрунтування прийняття рішень про відмову, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови ненаведення комісією доказів того, що документи подані є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність таких рішень.

Водночас, позивач зазначено та, в свою чергу, не спростовано відповідачем, що первинні документи, оформлені в рамках господарських відносин із контрагентом позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець», копії яких наявні в матеріалах справи щодо реєстрації спірних податкових накладних від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4, складено у відповідності до вимог законодавства та підтверджує факт реального виконання господарських зобов`язань між позивачем та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Деренківець».

Під час судового розгляду справи відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, належним чином не обґрунтовано суду законність оскаржуваних рішень від 15.11.2018 №990194/41874219, від 15.11.2018 №990195/41874219 та від 27.11.2018 №1002812/41874219.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивачем на вимогу Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було виконано покладений на нього обов`язок щодо складання та направлення на реєстрацію податкових накладних та надання копій документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішень про реєстрацію спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, відповідачем незважаючи на надання позивачем документів на підтвердження реальності здійснення операції з контрагентом позивача - Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Деренківець» та, відмовлено у реєстрації податкових накладних від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення не відповідають приписам податкового законодавства, оскільки платником податків надано всі необхідні документи на підтвердження факту здійснення господарських операцій за податковими накладними від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4, у той час, як відповідачем зазначені документи всебічно не досліджені, а доводи платника податків не спростовані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.11.2018 №990194/41874219, від 15.11.2018 №990195/41874219 та від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову в реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» в Єдиному реєстрі податкових накладних, є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність правових підстав для відмови у реєстрації спірних податкових накладних, суд приходить до висновку, що податкові накладні вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних датою (операційним днем) і часом, коли вони були подані до реєстрації, що є підставою для зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» за датою їх подання до реєстрації.

В той же час, щодо позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування рішень Комісії Державної фіскальної служби України від 03.12.2018 №47870/41874219/2 та від 03.12.2018 №47882/41874219/2, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, з наведених процесуальних норм випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Однак, в даному випадку оскаржувані рішення Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України від 03.12.2018 №47870/41874219/2 та від 03.12.2018 №47882/41874219/2 не містять приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому не є рішеннями суб`єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) в розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно не порушують права свободи та інтереси позивача у сфері публічно - правових відносин.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України від 03.12.2018 №47870/41874219/2 та від 03.12.2018 №47882/41874219/2, у відповідності до яких залишено скарги позивача від 24.11.2018 реєстраційний № та від 24.11.2018 реєстраційний № без задоволення, а рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації без змін, не порушують прав позивача та не підлягають скасуванню у судовому порядку, оскільки не були підставою для відмови у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд звертає увагу, що у межах спірних правовідносин правові наслідки для позивача створюють саме рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.11.2018 №990194/41874219, 15.11.2018 №990195/41874219 та від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову в реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4, які виписані Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» на адресу контрагента позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Деренківець».

Враховуючи наведені вище обставини, оскаржувані рішення Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України від 03.12.2018 №47870/41874219/2 та від 03.12.2018 №47882/41874219/2 не створюють для позивача жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжує для нього обов`язкових юридичних наслідків, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

Також, суд зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд наголошує на тому, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу у якій таку допомогу надано.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справі № 821/1594/17 від 15.05.2018.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI ).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

На підтвердження наявності у позивача витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії таких документів: договору про надання правової (правничої) допомоги від 24.01.2019 №18-АБ, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» (клієнт) та Адвокатським бюро «Адвокат Бордаченко та партнері» (адвокат); завдання №1 від 24.01.2019 до вказаного договору від 24.01.2019 №18-АБ, яким визначено, що адвокат зобов`язується підготувати та подати позовну заяву від клієнта щодо визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних від 31.10.2018 №1, від 31.10.2018 №2 та від 15.11.2018 №4 (пункт 1), за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10 000,00 грн. (підпункт 3.1 пункту 3); рахунку від 24.01.2019 №23 на оплату правничої допомоги адвоката згідно завдання №1 від 24.01.2019 до вказаного договору від 24.01.2019 №18-АБ на суму 10 000,00 грн., банківської виписки про оплату правничої допомоги адвоката від 31.01.2019 на суму 10 000,00 грн., свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.05.2012 №631, ордера від 04.02.2019 КС№426337 ордера від 02.07.2019 КС№426367, детального опису виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом.

Представником позивача наголошено, що складність справи, значення її для відновлення порушених відповідачами прав та законних інтересів позивача, значний обсяг зібраних доказів по справі, обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, кількість витраченого адвокатом часу на виконання завдання позивача, свідчить про адекватність та співмірність суми гонорару адвоката у даній справі.

Разом з тим, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, суд зазначає, що судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги при розгляді даної адміністративної справи в суді на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 7 500, 00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.11.2018 №990194/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» від 31.10.2018 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнати протиправним та скасувати Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.11.2018 №990195/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» від 31.10.2018 №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 27.11.2018 №1002812/41874219 про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Український шлях» від 15.11.2018 №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.10.2018 №1, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях», датою її направлення до реєстрації 05.11.2018.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.10.2018 №2, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях», датою її направлення до реєстрації 05.11.2018.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 15.11.2018 №4, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях», датою її направлення до реєстрації 16.11.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 49, офіс 10, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 11 526,00 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять шість гривень 00 коп.) пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) та Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, ).

Стягнути на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Український шлях» (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 49, офіс 10, ) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500, 00 (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) та Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.