Справа № 815/391/16
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 815/391/16
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Дундер А.В.

позивача ФОП ОСОБА_1 Ю ОСОБА_2

представника позивача ФОП Клявіна Ю.О. Хромченко Л.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

29.01.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області (правонаступником якої є Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області), в якому, з урахуванням зміни позовних вимог від 14.03.2016 року (т. 1 а.с. 77-78) просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 26.11.2015 року № 13 про накладення штрафних санкцій в сумі 25500 грн. за порушення п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 16.02.2016 року № 51 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на відсутність підстав для проведення позапланової перевірки та на відсутність будь-яких порушень вимог Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 був задоволений повністю (т. 2 а.с. 256-262).

21.07.2016 року Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області подало апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 року (т. 1 а.с. 266-270), в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що станом на 16.10.2015 року голову Держспоживінспекції України було звільнено, а нового керівника не призначено, а тому заступник голови Комісії Квасніцький О.О. діяв у межах своїх повноважень.

Апелянт зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції щодо обов`язкової наявності згоди центрального органу виконавчої влади на проведення позапланового заходу, оскільки така згода надається при звернені фізичної особи, в той час як в інших випадках наявність такої згоди не передбачена. За таких підстав апелянт зазначає про законність проведення перевірки на підставі доручення центрального органу виконавчої влади, оформленого листом за вих. № 244-8-7/6 від 16.10.2015 року.

Не погоджується апелянт і з висновком суду першої інстанції щодо проведення перевірки поза межами встановленого строку, оскільки наказом про проведення перевірки № 43 від 12.11.2015 року був встановлений строк проведення перевірки саме з 12 по 13 листопада 2015 року, та перевірка проведена в цей період, що підтверджено матеріалами справи.

Також апелянт вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивач не придбавав та не реалізовував продукцію Лосьйон для тіла Body Lotion, Лосьйон для тіла «Курорт», а набори косметичних виробів 3х65 мл. та набір косметичних виробів Exotic Body Care aloe vera&goji були реалізовані в повному обсязі. Такі доводи апелянт обґрунтовує тим, що позивач не надав прибуткових накладних на отримання зазначеної продукції від будь-якого іншого суб`єкта господарювання, а тому вважається особою, яка ввела таку продукцію в обіг.

Помилковими на думку апелянта є висновки суду першої інстанції щодо дотримання позивачем вимог ДСТУ 5010:2008, оскільки перевіркою встановлено, що ні на самій продукції, ні на її упаковці не було зазначено інформації про назву та призначення виробу на державній мові. Додатково апелянт зазначив, що позивачем ФОП ОСОБА_3 продукція була придбана на виставковому заході на території Морського вокзалу у ТОВ «Камерата Косметикс (якій надано висновок СЕС від 07.08.2014 р.), але засновниками цієї компанії є позивач та його представник ОСОБА_4 , та юридична адреса цього ТОВ знаходиться за адресою провадження позивачем господарської діяльності. Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що позивач є не тільки замовником експертизи, а й імпортером, у розумінні ст. 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», зазначеної вище косметичної продукції.

В запереченнях на апеляційну скаргу від 06.12.2016 року (т. 2 а.с. 17), ФОП ОСОБА_3 , посилаючись на те, що він не є суб`єктом, чия діяльність регулюється Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», та на те, що апеляційна скарга не містить обґрунтувань вимог апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

04.10.2016 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (т. 2 а.с. 10). Також ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 року суд допустив заміну відповідача - Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області її правонаступником на Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області (т. 2 а.с. 11-12).

09.02.2017 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду був залишений без розгляду адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 26.11.2015 року № 13 про накладення штрафу (т. 2 а.с. 39, 41-43).

Також 09.02.2017 року Одеським апеляційним адміністративним судом була ухвалена постанова, якою апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задоволено частково, оскаржувану постанову суду першої інстанції від 06.07.2016 року - скасовано та у справі було прийнято нову постанову про задоволення позову; визнано протиправним та скасовано рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 16.02.2016 року № 51 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів (т. 2 а.с. 40, 44-50).

Постановою Верховного Суду від 05.11.2019 року було частково задоволено касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3 :

- ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2017 року про залишення без розгляду позову в частині позовних вимог про скасування постанови про накладення штрафу від 26.11.2015 р. № 13 скасовано, а справу в цій частині позовних вимог направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду;

- постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2017 року скасовано, та залишено в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 16.02.2016 року № 51 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Апеляційний суд, заслухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, в частині оскарження постанови суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про скасування постанови про накладення штрафу від 26.11.2015 р. № 13, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що на підставі плану проведення перевірок характеристик продукції на ІІІ квартал 2015 року, спеціалістами Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області була проведена планова перевірка ФОП ОСОБА_5 , за результатами якої складений акт від 26 серпня 2015 року №0001, в якому розповсюдження, останньою, хімічної продукції, що може становити ризики за певних умов або з обґрунтованих припущень може бути небезпечною (т. 1 а.с. 26-28).

ФОП ОСОБА_5 надала видаткові накладні від 08 вересня 2014 року та 30 січня 2015 року на підставі яких встановлено, що нею було отримано продукцію у ФОП ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 62, 63).

16 жовтня 2015 року заступником Голови комісії з реорганізації Держспоживінспекції України Квасніцьким О.О., на підставі повідомлення Держспоживінспекції в Одеській області від 09 вересня 2015 року № 2126/1 про продукцію, що не відповідає встановленим вимогам та/або становить серйозний ризик, складено лист-доручення №2444-8-7/6 щодо проведення перевірки характеристик продукції у ФОП ОСОБА_3 (т.1 а.с. 55).

Доручено повідомити про її результати Держспоживінспецію України з наданням копій матеріалів перевірки у термін до 03 листопада 2015 року.

Листом від 29 жовтня 2015 року №2808/8 Інспекція з питань захисту прав споживачів в Одеській області повідомила ФОП ОСОБА_3 про проведення позапланової невиїзної перевірки характеристик продукції у період з 11 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року та зобов`язала позивача прибути до Інспекції для участі у проведенні перевірки з наданням відповідних пояснень по суті питань, що стосуються продукції, яка була надана для реалізації (т. 1 а.с. 9).

На вказаний лист, 11 листопада 2015 року ФОП ОСОБА_3 надав відповіді (т. 1 а.с. 17, 18) про те, що останнє постачання продукції фізичній особі підприємцю ОСОБА_5 було здійснено 08 липня 2015 року, продукція щодо якої виникли питання придбавалася позивачем на виставковому заході на території Морського вокзалу.

Крім того, на дату отримання листа Інспекції, визначену продукцію (набір косметичних виробів 3х65 мл та набір косметичних виробів Exotic Body Care aloe vera&goji) реалізовано у повному обсязі, а продукція лосьйон для тіла Body Lotion та лосьйон для тіла не закуповувалась та не реалізовувалась.

Також у листах було повідомлено, що, при реалізації товару, позивачем дотримувались вимоги ДСТУ 5010:2008 в повному обсязі, що, на думку позивача, підтверджується висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи на всю продукцію.

В якості додатків до пояснень позивач надав серед іншого: видаткову накладну від 08 липня 2015 року № БО-679 (т. 1 а.с. 13), обігову відомість руху продукції з 14 листопада 2014 року по 31 жовтня 2015 року (т. 1 а.с. 14), висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи (т. 1 а.с. 15-16).

12 листопада 2015 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області прийнято наказ № 146-од «Про проведення позапланової перевірки» (т. 1 а.с. 56), в якому підставою для перевірки визначено доручення Держспоживінспекції України від 16 жовтня 2015 року.

За результатами проведеної перевірки інспекторами складено та вручено представнику позивача акт перевірки від 13 листопада 2015 року № 0025 (т. 1 а.с. 20-21), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог п.1, п.5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції, п.п.5.1.2. 5.1.3.5 ДСТУ 5010:2008 «Продукція парфумерно-косметична», а саме:

1) введення в обіг хімічної продукції без зазначення на самій продукції або її упаковці найменування та місцезнаходження виробника;

2) введення в обіг хімічної продукції без надання споживачам інформації, яка дає можливість оцінювати ризики, притаманні продукції протягом звичайного або обґрунтовано передбаченого строку її використання, якщо такі ризики є не відразу очевидними, без належних попереджень, та яка дає змогу споживачам вживати запобіжних заходів щодо таких ризиків.

26 листопада 2015 року головним спеціалістом Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області Бойко Н.В. складений протокол №0013 про виявлені порушення вимог ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та ст. 15 Закону Украйни «про загальну безпечність нехарчової продукції» (т. 1 а.с. 22). Протокол складений за відсутності позивача та його представника.

Також, 26 листопада 2015 року комісією з розгляду справ про порушення суб`єктами господарювання законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції ухвалено рішення, яким рекомендовано керівнику накласти на ФОП ОСОБА_3 штраф у розмірі 25500,00 грн. (т. 1 а.с. 66).

26 листопада 2015 року головою комісії з реорганізації Держспоживінспекції в Одеській області Процько С.В. прийнято постанову № 13 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних доходів громадян, що склало 25500,00 грн. (т. 1 а.с. 66, 67, 68). Позивач та відповідач не були присутні під час розгляду справи про порушення законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції. Також колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова не містить порядку та строків її оскарження.

Копія протоколу від 23.11.2015 року та оскаржуваної постанови № 13 від 26.11.2015 р. були направлені на адресу позивача 30.11.2015 року та ним отримані 04.12.2015 року (т. 2 а.с. 27-32).

Задовольняючи позовну вимогу про визнання протиправною та скасування постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 26.11.2015 року № 13 про накладення штрафних санкцій в сумі 25500 грн. за порушення п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», суд першої інстанції виходив з того, що перевірка позивача була здійснення за відсутності законодавчо встановлених підстав для її проведення, оскільки доручення на підставі якого була проведене перевірка, підписано особою яка не мала на те повноважень.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Дослідивши матеріали справи №815/7203/15, які були витребувані ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2019 року, апеляційний суд встановив, що вперше з позовом про оскарження, окрім іншого, постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 26.11.2015 року № 13 про накладення штрафних санкцій в сумі 25500 грн., ФОП ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду 25.12.2015 року (а.с. 5-11 справи №815/7203/15). Але ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2016 року у справі № 815/7203/15 позов було повернуто ФОП ОСОБА_3 у зв`язку з не усуненням в повному обсязі недоліків позовної заяви несплатою судового збору в повному обсязі (а.с. 19-21 справи №815/7203/15).

Копію ухвали від 11.01.2016 року у справі №815/7203/15, позовну заяву та додатки до неї ФОП ОСОБА_3 отримав 29.01.2016 року, що підтверджено його особистою розпискою про отримання зазначених документів (а.с. 23 справи №815/7203/15).

Оскільки повернення позову не позбавляє права на повторне звернення до суду, ФОП ОСОБА_3 повторно 29.01.2016 року, подав до Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій, окрім іншого, також просив визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 26.11.2015 року № 13 про накладення штрафних санкцій в сумі 25500 грн.

Зазначений позов був зареєстрований в Одеському окружному адміністративному суді, а справі присвоєний єдиний унікальний номер 815/391/16 (т. 1 а.с. 1, 6-8).

Відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України, в редакції чинній станом як на 25.12.2015 року так і на 29.01.2016 року, для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

При цьому частиною 2 ст. 99 КАС України, в редакції чинній станом як на 25.12.2015 року так і на 29.01.2016 року, встановлено, що строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_3 04.12.2015 року отримав оскаржувану постанову № 13 від 26.11.2015 року, вперше з позовом щодо її оскарження звернувся до суду 25.12.2015 року (справа №815/7203/15), через 21 день з дня коли дізнався про порушення своїх прав, тобто з дотриманням вимог ч. 2 та ч. 5 ст. 99 КАС України, в редакції чинній станом на 25.12.2015 року.

Повторно позов щодо оскарження постанови № 13 від 26.11.2015 року був поданий ФОП ОСОБА_3 29.01.2016 року (справа № 815/391/16), негайно, після отримання 29.01.2016 року копії ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2016 року про повернення позову у справі №815/7203/15.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що позовна заява, в справі, яка переглядається апеляційним судом (справа № 815/391/16), та в якій також була заявлена вимога про скасування постанови відповідача № 13 від 26.11.2015 року, - подана з дотриманням вимог ч. 2 та ч. 5 ст. 99 КАС України, в редакції чинній станом на 29.01.2016 року.

Перевіряючи постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 року в частині задоволених вимог про визнання протиправною та скасування постанови Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 26.11.2015 року № 13 про накладення штрафних санкцій в сумі 25500 грн. за порушення п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів справи лист-доручення від 16 жовтня 2015 року, на підставі якого проведена перевірка у спірних правовідносинах, підписаний заступником Голови комісії з реорганізації Держспоживінспекції України Квасніцьким О.О.

Відповідно до Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади від 20 жовтня 2011 р. № 1074 (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України, далі - Порядок № 1074) повноваження на підписання доручення на проведення перевірки має керівник органу виконавчої влади, що припиняється (у разі його звільнення - заступник такого керівника), а після зазначеного дня - керівник утвореного органу виконавчої влади або органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов`язки органу виконавчої влади, що припиняється.

Також, відповідно до Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 09.11.2011 р. № 206 і яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, територіальні органи Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів підпорядковуються Державній інспекції України з питань захисту прав споживачів.

Територіальні інспекції, зокрема, виконують доручення Голови Держспоживінспекції.

21 листопада 2014 року, на виконання розпорядження КМУ від 22.10.2014 р. № 1110-р «Про утворення комісії з реорганізації Державної інспекції з питань захисту прав споживачів», головою комісії Соколовою О.П. видано наказ № 116 про затвердження її персонального складу.

Пунктом 4 цього наказу визначено, що на період тимчасової відсутності голови комісії виконання обов`язків покладається на його заступника ОСОБА_6 О.

Отже, відповідно до цього наказу головою комісії є Соколова О.П., а її заступником - Квасніцький О.О.

Розпорядженням КМУ від 13.10.2015 р. № 1083-р, внесені зміни до розпорядження КМУ від 22.10.2014 р. № 1110-р та затверджено головою комісії Глущенка С.М.

При цьому, згідно з п.1 наказу № 217-к від 20 жовтня 2015 року «Про припинення ОСОБА_7 виконання обов`язків заступника Голови Держспоживінспекції України» Соколову О.П. визначено такою, що припинила виконання обов`язків заступника голови Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів з 20 жовтня 2015 року.

Згідно з наказом голови комісії з реорганізації Держспоживінспекції України Глущенка С.М. від 22 жовтня 2015 року внесено зміни до складу комісії з реорганізації шляхом виключення зі складу голови комісії - заступника голови Держспоживінспеції України Соколової О.П. та включення голови комісії - голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Глущенка С.М.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, з яким погодився Верховний Суд в постанові від 05.11.2019 року в цій справі, відхиляє доводи апелянта щодо наявності у заступника голови комісії з реорганізації Держспоживінспекції України Квасніцького О.О., станом на час підписання листа-доручення від 16.10.2015 року, права доручати проведення позапланової перевірки, з посиланням на те, що ОСОБА_7 була звільнена 16.10.2015 року, а нового керівника ще не було призначено.

Так, згідно з п.1 наказу № 217-к від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_7 припинила виконання обов`язків заступника голови Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів з 20 жовтня 2015 року.

При цьому, 16 жовтня 2015 року, тобто у день підписання ОСОБА_8 листа-доручення на проведення перевірки, ОСОБА_7 , відповідно до інформації табелю обліку робочого часу Держспоживінспеції України, була на робочому місці та нею відпрацьовано повний робочий день.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про те, що доручення на проведення перевірки підписано неналежною особою і Держспоживінспекція в Одеській області не мала права його виконувати є правильним.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який підтриманий Верховним Судом в постанові від 05.11.2019 року в цій справі, та відповідно до якого наказ Держспоживінспекції в Одеській області від 12 листопада 2015 року № 146-од про проведення позапланової перевірки прийнятий поза межами строку, встановленого дорученням, та за відсутності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення, що є обов`язковою підставою, яка передбачає проведення такої перевірки згідно вимог ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Стаття 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлює вичерпний перелік підстав для здійснення позапланових заходів, зокрема, обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Пункт 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлює, що органи ринкового нагляду проводять позапланові перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів за зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів), у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію.

Таким чином, положення ст. 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» не суперечать нормі статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яка лише конкретизує її зміст, встановлюючи вимогу щодо здійснення позапланового заходу, у випадку проведення його за обґрунтованим зверненням фізичної особи, тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позапланова перевірка позивача була проведена за відсутності на те законних підстав, оскільки лист доручення від 16 жовтня 2015 року, на підставі якого проведена перевірка у спірних правовідносинах, був підписаний заступником Голови комісії з реорганізації Держспоживінспекції України Квасніцьким О.О., який на час підписання не мав, визначених законом, повноважень на його підписання.

Зазначене порушення привело до того, що заходи ринкового нагляду у вигляді перевірки характеристик продукції проведені за відсутності законних на те підстав та, за наслідками таких незаконних заходів, був складений акт перевірки характеристик продукції від 13.11.2015 року № 0025, який у свою чергу був покладений в основу, як рішення Комісії з розгляду справ про порушення суб`єктами господарювання, яке викладене в протоколі засідання цієї комісії № 35 від 26.11.2015 року, так і в основу протоколу № 0013 від 26.11.2015 року про виявлені порушення.

Апеляційний суд зазначає, що оскаржувана постанова Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області від 26.11.2015 року № 13 про накладення штрафних санкцій в сумі 25500 грн. за порушення п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» прийнята на підставі доказів, отриманих з порушенням закону в результаті незаконних дій Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області.

За таких підстав апеляційний суд вважає, що а ні акт перевірки (т. 1 а.с. 20-21), а ні рішення комісії (т. 1 а.с. 66), а ні протокол про виявлені порушення (т. 1 а.с. 22) не є належними доказами в цій справі.

Також апеляційний суд зазначає, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні порушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 та ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене та важливість дотримання і неухильного виконання процедури проведення позапланової перевірки, законність джерел отриманих доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що невиконання апелянтом - суб`єктом владних повноважень вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду справ про порушення вимог ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та ст. 15 закону України «про загальну безпечність нехарчової продукції» та, як наслідок, прийнятих за їх результатами рішень.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недотримання апелянтом норм чинного законодавства при проведені перевірки, та як наслідок при складенні акту, протоколу та постанови.

Доводи апеляційної скарги щодо суті виявленого порушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені належними та допустимим доказами, які отримані у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо заяви позивача про стягнення з відповідача судових витрат судового збору, треба зазначити, що суд апеляційної інстанції вирішує питання щодо розподілу судового збору в тому разі якщо змінює або скасовує рішення суду першої інстанції. Проте як в цій справі, підстав для скасування або зміни судового рішення в оскаржуваній частині - відсутні, а тому відсутні правові підстави для розподілу апеляційним судом судових витрат у цій справі.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, скасувавши оскаржувану постанову від 13.11.2015 р. № 13 про накладення штрафних санкцій, внаслідок чого апеляційна скарга в частині оскарження постанови суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про скасування постанови про накладення штрафу від 26.11.2015 р. № 13, має бути залишена без задоволення, а постанова суду в цій частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 2-11, 72-78, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області в частині оскарження постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року щодо задоволення позовних вимог про скасування постанови про накладення штрафу від 26.11.2015 р. № 13 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року щодо задоволення позовних вимог про скасування постанови про накладення штрафу від 26.11.2015 р. № 13 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.01.2020 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шеметенко Л.П.