Справа № 0940/1271/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 0940/1271/18 пров. № 857/11627/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Смілки В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Обрізко І.М. із розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про часткове скасування наказу Міністра оборони України, -

встановив :

у провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа №0940/1271/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду на 29.01.2020 року.

29.01.2020 року під час судового розгляду ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючому судді Обрізко І.М., яка мотивована тим, що суддя викликає у позивача недовіру у своїй безсторонності, оскільки при розгляді справ за участю позивача вдається до винесення завідомо неправосудних рішень. Це проявилось, коли суддя Обрізко І.М., розглядаючи справу №2а-1650/11/0970 безпідставно скасував законне та обґрунтоване рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2012 року та відмовив у задоволенні позовних вимог довірителя ОСОБА_1 - Луцака І.І.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведенні у заяві ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому провадження у справі №0940/1271/18 необхідно зупинити до вирішення питання про відвід.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичом (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Головна мета відводу - гарантувати безсторонність суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігти будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннямист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Суд приходить до висновку, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість головуючого судді у наслідках розгляду цієї справи, і тому не є підставою для задоволення такої. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості вказаного судді, не виявлено.

З огляду на матеріали справи та доводи, наведені заявником, думку представника протилежної сторони, правові норми, що врегульовують досліджуване питання, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому провадження у справі необхідно зупинити до вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про відвід судді Обрізка І.М. в адміністративній справі № 0940/1271/18 визнати необґрунтованою.

Зупинити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про часткове скасування наказу Міністра оборони України до вирішення питання про відвід.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення в частині прийняття рішення про зупинення провадження у справі.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення складений 29.01.2020 року.