Справа № 560/3462/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3462/19
РІШЕННЯ
іменем України

29 січня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

В обґрунтування вимог зазначає, що на своє звернення від 02.07.2019 року про виплату грошової компенсації він відповідь не отримав, компенсацію не виплачено. Покликається на те, що ненадання відпустки фактично, у тому числі через наявність особливого періоду в державі, не позбавляє особу передбаченого законом права на отримання компенсації, яка підлягає виплаті під час розрахунку з військовослужбовцем при звільнення зі служби. Оскільки при звільненні зі служби він компенсацію не отримав, вважає бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною, покликається на висновки Верховного суду, викладені у рішенні по зразковій справі, яка розглядалась щодо аналогічних правовідносин.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив, де вказує на те, що грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за 2015-2018 роки позивачу дійсно не виплачувалась, однак у зв`язку з тим, що ця відпустка є пільгою, гарантованою державою, а не щорічною відпусткою. Покликається на те, що у зв`язку з дією особливого періоду у державі надання військовослужбовцям окремих видів відпусток, передбачених законодавством, тимчасово припиняється.

Оскільки додаткова відпустка учаснику бойових дій не належить до переліку відпусток, які надаються незважаючи на існування особливого періоду, грошова компенсація за невикористані дні цієї відпустки не може бути виплачена. Посилається на ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою в особливий період зупинено надання військовослужбовцям додаткової відпустки. Зважаючи на це, просить у позові відмовити.

Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.06.2015 року служив за контрактом на посаді водія кулеметного взводу 2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ( накази командира військової частини від 17.07.2019 № 172, від 17.06.2015 № 143) що ніким у справі не заперечується. Позивач 13.11.2015 року набув статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а. с. 4)

22 листопада 2018 року позивача звільнено з військової служби, виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, що ніким також не заперечується.

Як вбачається зі змісту наказу № 317 від 22.11.2018 року (а. с. 10) грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки, яка надається учасникам бойових дій, позивачу виплачена не була. Зазначене також підтверджує відповідач листом на адресу суду від 14.01.2020 року.

02.07.2019 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій (а.с. 11)

Докази надання відповідачем відповіді на цю заяву суду не представлені.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 12 статті 12 Закону № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. Стаття 4 Закону України від 05 листопада 1996 року «Про відпустки» передбачає у тому числі інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Відповідно до п. 17 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток - припиняється.

Визначення поняття особливого періоду наведене у Законах України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закони № 3543-XII та № 1932-XII відповідно) Згідно зі ст. 1 Закону № 1932-XII особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток.

Однак Законом №2011-XII не передбачене припинення виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, право на яку військовослужбовець - учасник бойових дій набув за період проходження ним військової служби.

Водночас, у разі невикористання додаткової відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, особа не втрачає саме право на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізоване у один із таких способів:

1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін;

2) грошова компенсація відпустки.

Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. У той же час, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на саму суть цього права, яке гарантоване п. 12 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 8 статті 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 16-2 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки».

Це означає, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, а також за невикористані дні додаткової відпустки ( для осіб, які мають на неї право).

Відтак, норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуте під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у Зразковому Рішенні Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі №620/4218/18, яке залишене в силі постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року. Також аналогічні висновки були зроблені у справі № 620/4218/18 Великою Палатою Верховного суду у постанові від 21.08.2019 року.

Отже, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу військової частини відповідачем не було проведено з позивачем повного розрахунку в частині виплати грошової компенсації за невикористані ним календарні дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій, за відповідний період з 2015 року по 2018 рік. Протилежне відповідачем не доведено, а судом не встановлено.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження правомірності власної бездіяльності, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за період 2015 - 2018 років.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ним календарні дні додаткової відпустки, передбаченої учаснику бойових дій, за період з дати набуття статусу учасника бойових дій у 2015 році по 22 листопада 2018 року (дата звільнення зі служби), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29 січня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 93-тя окрема механізована бригада "Холодний Яр" (Черкаське, Новомосковський район, Дніпропетровська область, 51272 , код ЄДРПОУ - 07946341)

Головуючий суддя І.С. Козачок