Справа № 826/9399/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Київ № 826/9399/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс»

до Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання протиправними та скасування акту та постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» (далі - відповідач, товариство, ТОВ «Автосервіс») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області та просить визнати протиправним та скасувати Акт інспекційного відвідування юридичної особи від 05 травня 2018 року № КВ 261/57/АВ/ПТ та постанову про накладення штрафу від 31 травня 2018 року № КВ261/57/АВ/ПТ/ТД/ФС-186 у розмірі 223 380,00 грн., складені відповідачем у справі.

Позов обґрунтовано тим, що 22 травня 2018 року позивач поштою отримав Акт інспекційного відвідування юридичної особи від 05 травня 2018 року № КВ 261/57/АВ/ПТ, а 08 червня 2018 року - оскаржувану постанову від 31 травня 2018 року, з якими товариство не погоджується, оскільки вважає, що вони винесені з порушенням встановленого Порядку здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок № 295), зокрема: директор товариства дізнався про проведений захід з перевірки лише після отримання поштою Акта від 05 травня 2018 року, при цьому він не уповноважував будь-яких осіб на участь у заході від товариства, у тому числі щодо надання для перевірки документів про трудові відносини між ТОВ «Автосервіс» та його працівниками; інспекторами праці не надавалися службові посвідчення, чим порушено пункт 9 Порядку №295; об`єкт відвідування - ТОВ «Автосервіс» не знаходиться за адресою, за якою проводилася перевірка у м. Березань, а фактично знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Сошників, вул. Іванова, 3, проте перевіряючими особами не було складено Акт про неможливість здійснення інспекційного відвідування; у порушення пунктів 14 та 15 Порядку №295 рішення про спосіб проведення інспекційного відвідування (невиїзного відвідування) не погоджено з об`єктом відвідування, а директора товариства не ознайомлено з правами та обов`язками; інспекторами праці самостійно надано відповідь на ряд питань проставленням відмітки «Так» без відома керівника товариства.

Окрім іншого позивач зазначає, що в оскаржуваному Акті інспекційного відвідування не визначено форму державного контролю та не зазначено інспекційне це відвідування чи невиїзне інспектування, при цьому витребування пояснень від працівників здійснено не в межах інспекційного відвідування, а на стадії його підготовки.

Також, позивач зазначив, що постанова про накладення штрафу винесена з порушенням Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509), оскільки повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу отримана товариством у день розгляду - 31 травня 2018 року, але пізніше, ніж розгляд справи фактично відбувся, у зв`язку з чим уповноважений представник не мав змоги прийняти участі у розгляді.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Аблова Є.В. від 10 липня 2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено провадити розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «Автосервіс» про забезпечення адміністративного позову.

Іншою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків

Відповідачем 03 серпня 2018 року подано відзив на позовну заяву, у якому заперечуючи проти позову, відповідач посилається на ті обставини, що 20 квітня 2018 року у позивача було проведено інспекційне відвідування на предмет перевірки додержання законодавства про працю, за результатами якого виявлені порушення вимог частини третьої статті 24 КзПП України та встановлено факти не оформлення трудових відносин ТОВ «Автосервіс» з двома особами, які виконували обов`язки водіїв автотранспортних засобів. Після відібрання пояснень він зазначених осіб було встановлено, що водій ОСОБА_1 працює у ТОВ «Автосервіс» з початку квітня 2018 року, при цьому він прийнятий на посаду водія наказом ТОВ «Автосервіс» від 20 квітня 2018 року, а водій ОСОБА_2 працює у ТОВ «Автосервіс» чотири роки, при цьому прийнятий на посаду водія наказом позивача від 20 квітня 2018 року, тобто обидва водія офіційно прийняті на роботу у день проведення інспекційного відвідування.

Також відповідач зазначив, що процедура проведення та оформлення результатів інспекційного відвідування дотримана та відповідає положенням Порядку №295, а повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу направлено позивачу у межах визначеного строку, тобто за п`ять днів до розгляду. У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Позивачем 16 серпня 2018 року подано відповідь на відзив, аргументи якої збігаються із твердженнями, викладеними в адміністративному позові.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Аблова Є.В. від 06 вересня 2018 року витребувано від відповідача письмові пояснення щодо клопотання ТОВ «Автосервіс» про призначення судової технічної експертизи.

Іншою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем 28 вересня 2018 року надані письмові пояснення стосовно заявленого представником позивача клопотання про призначення судової експертизи.

За розпорядженням керівника апарату суду №557 від 16 травня 2019 року справу № 640/9399/18 передано на повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року справу № 640/9399/18 прийнято мною у своє провадження, визначено продовжувати розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглядаючи клопотання позивача про призначення судової технічної експертизи у справі, суд зазначає, що предметом розгляду у даній справі є законність/протиправність Акту інспекційного відвідування від 05 травня 2018 року та постанови про накладення штрафу від 31 травня 2018 року.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення експертизи, позивач пропонує питання, які на його думку мають значення для розгляду справи, зокрема: щодо визначення чи є Акт інспекційного відвідування таким, що надрукований технічними засобами ГУ Держпраці у Київській області, та чи внесені дані до розділу 4 Акту інспекційного відвідування директором ТОВ «Автосервіс» Коломійцем І.О.

На думку суду запропоновані питання лише опосередковано стосуються предмету розгляду у даній справі та не матимуть вирішального значення для оцінки представлених доказів, у зв`язку з чим у задоволенні заявленого клопотання позивачу відмовляє.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

На підставі листа виконавчого комітету Березанської міської ради №9-18-628 від 04 квітня 2018 року та наказу ГУ Держпраці у Київській області №1159 від 19 квітня 2018 року інспекторами праці Куліш Н.І. та Сміленко А.А. було здійснено інспекційне відвідування ТОВ «Автосервіс» на предмет додержання законодавства про працю, в ході якого виявлені порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України, а саме: працівники допускаються до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, згідно висновків інспекторів з праці, ТОВ «Автосервіс» допущено до роботи громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які виконували обов`язки водіїв транспортних засобів, без оформлення трудових договорів та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу.

Зазначені порушення зафіксовані в Акті інспекційного відвідування від 05 травня 2018 року №КВ 261/57/АВ/ПТ та у подальшому винесено постанову про накладення на ТОВ «Автосервіс» штрафу у розмірі 223 380,00 грн.

Не погоджуючись із оскаржуваними Актом від 05 травня 2018 року та постановою від 31 травня 2018 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини суд виходиться з такого.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний контроль та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено порядок-процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів;виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

З наданого суду наказу ГУ Держпраці у Київській області №1159 від 19 квітня 2018 року вбачається, що призначено проведення інспекційного відвідування ТОВ «Автосервіс» терміном з 20 квітня по 05 травня 2018 року.

Таким чином, твердження позивача про те, що форма перевірки відповідачем не визначена, не відповідають дійсним обставинам та спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, відповідно до пункту 6 Порядку № 295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмету інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Про проведення інспекційного відвідування відповідно до положень пункту 8 Порядку №295 інспектор праці повідомляє об`єкт відвідування або уповноважену ним особу.

Отже, про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Враховуючи те, що предметом інспекційного відвідування визначено «виявлення неоформлених трудових відносин», відповідачем прийнято рішення не попереджувати позивача завчасно про інспекційне відвідування, що узгоджується та відповідає вимогам чинного законодавства.

Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, уповноважені на інспекційне відвідування інспектори перед початком інспекційного відвідування відповідно до пункту 9 Порядку №295 пред`явили представникам позивача службове посвідчення та надали копію направлення на проведення інспекційного відвідування №261 від 19 квітня 2018 року.

Підстав для складання Акту про неможливість інспекційного відвідування не виникло.

Відповідно до пункту 19 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Виходячи із змісту Акту від 31 травня 2018 року, складеного за результатами інспекційного відвідування ТОВ «Автосервіс», відвідування провадилося в присутності директора товариства - ОСОБА_3 , який він підписання Акту відмовився, у зв`язку з чим два примірники Акту направлені рекомендованим листом позивачу.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній примірник Акту від 31 травня 2018 року із підписом директора товариства, у якому б зазначалися зауваження щодо недотримання порядку проведення інспекційного відвідування, або інші претензії позивача, на які він посилається в адміністративному позові, тому твердження про непред`явлення інспекторами службових посвідчень, порушення порядку отримання документів про прийняття працівників на роботу та відповідного оформлення з ними трудових відносин, а також про те, що директора товариства не ознайомлено з правами та обов`язками перед проведенням інспекційного відвідування, а інспекторами праці самостійно надано відповідь на ряд питань проставленням відмітки «Так» без відома керівника товариства, суд сприймає як непідтверджені.

За приписами статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Згідно з абз. 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідачем встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Автосервіс» порушено частину третю статті 24 КЗпП України в частині фактичного допуску до роботи працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, та порядок повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу, за що на нього покладено штраф на підставі абз. 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

Зокрема, на вимогу інспекторів праці водій ОСОБА_1 20 квітня 2018 року надав пояснення о 13 год. 22 хв. та вказав, що працює в товаристві з початку квітня 2018 року на маршруті Київ-Березань та здійснює перевезення приблизно тринадцяти автомобілів (а.с.61)

При цьому офіційно ОСОБА_1 працевлаштований згідно наказу ТОВ «Автосервіс» №168 від 19 квітня 2018 року, відповідно до якого його прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів з 20 квітня 2018 року.

Водій ОСОБА_2 також надав свої пояснення 20 квітня 2018 року о 13 год.14 хв., у яких зазначив, що працює водієм на маршруті Київ-Березань вже чотири роки (а.с.62), при цьому згідно наказу ТОВ «Автосервіс» №170 від 19 квітня 2018 року ОСОБА_2 прийнятий водієм автотранспортних засобів з 20 квітня 2018 року.

Також ТОВ «Автосервіс» надано повідомлення про прийняття на роботу працівників, в якому зазначається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приймаються на роботу згідно наказів № 168 та №170 від 19 квітня 2018 року з 21 квітня 2018 року. Зазначене повідомлення про прийняття осіб на роботу прийнято Бориспільським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 20 квітня 2018 року, про що свідчить квитанція №2.

Як зазначає відповідач, інспекційне відвідування розпочалося 20 квітня 2018 року, пояснення від водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відібрані у першій половині дня, при цьому повідомлення про прийняття зазначених осіб на роботу подано до органу ДФС 20 квітня 2018 року о 15 год.19 хв.

Таким чином суд приходить до висновку, що офіційне та документальне оформлення трудових відносин з водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулося після інспекційного відвідування інспекторами ГУ Держпраці в Київській області, а датою початку їхньої роботи визначено 21 квітня 2018 року, що підтверджено матеріалами справи.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд зазначає, що згідно з пунктом 27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, у пункті 2 якого визначено, що штрафи накладаються Головою управління Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформленім трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

За таких обставин не вбачає порушень з боку відповідача під час проведення інспекційного відвідування та вважає висновки та обставини, викладені в Акті від 05 травня 2018 року обґрунтованими, логічними, послідовними, у зв`язку з чим не вбачає порушень з боку відповідача в цій частині обґрунтувань позову.

Одночасно суд стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування Акту перевірки від 05 травня 2018 року зазначає, що сам по собі Акт перевірки не є рішенням суб`єкту владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, а тому його висновки не можуть бути предметом оскарження. Акт перевірки є носієм інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, тобто документом, на підставі якого приймається рішення контролюючого органу, тому оцінка Акта (у тому числі оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення й ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Водночас, відповідно до пункту 6 Порядку №509 про розгляд справи про накладення штрафу уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їхнім представникам.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду (пункт 7 Порядку №509).

Судом встановлено, що про розгляд справи про накладення штрафу, призначений на 31 травня 2018 року о 10 год. 05хв., ТОВ «Автосервіс» повідомлено листом відповідача від 21 травня 2018 року №4312/12/7239, який відправлено поштовим зв`язком лише 29 травня 2018 року, отже вимоги, визначені пунктами 6 та 7 Порядку №509 відповідачем в цій частині не дотримано.

Проте, посилання ж позивача та викладені обставини щодо окремих процедурних дефектів здійснення розгляду справи не спростовують встановлених під час перевірки правопорушень і, на думку суду, не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи позивача висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку суду, відповідачем доведено обґрунтованість оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб`єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 350, 70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 15 червня 2018 року №61 та від 05 липня 2018 року №443. Проте, враховуючи висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, зазначена сума не підлягає відшкодуванню.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у повному обсязі у задоволенню адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними та скасування акту та постанови.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс», адреса:08363, Київська область, Бориспільський район, с. Сошників, вул. Іванова, 3, тел. +77, РНОКПП 30497614.

Відповідач: Головне управління Держпраці у Київській області, адреса: 04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, , тел.+00.

Суддя В.І. Келеберда