Справа № 379/1624/19
Суддя: Зінкін В. І.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/1624/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Сінькур Андрія Анатолійовича, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 29.11.2019 серія ЕАК № 1806410,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.12.2019 звернувся до суду з даним позовом та просить скасувати постанову від 29.11.2019 року серія ЕАК № 1806410 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Сінькур Андрієм Анатолійовичем, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та закрити провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2019 року він рухався на транспортному засобі ECS 11.41 д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Академіка Заболотного в м. Києві і побачив у дзеркало заднього виду патрульну машину поліції з включеним червоним проблисковим маячком, після чого включив правий поворот, здійснив зупинку транспортного засобу і включив аварійну сигналізацію. Автомобіль поліції зупинився позаду, з нього вийшов інспектор поліції і, представився, запропонував показати посвідчення водія, страховий поліс, техогляд на автомобіль та документи на дрова, які він перевозив цим автомобілем. Після перевірки документів, інспектор поліції старший лейтенант Сінькур А.А., за перевезення негабаритного вантажу роздрукував та вручив йому постанову якою його визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач, стверджує, що негабаритним вантажем вважається той, що переважає 4 м вгору від землі і що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш, як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м. від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, а дрова на кузові в розмірі 10 м3 і порізані по 2 м не перевищували дані стандарти, тому він їх віз як звичайний вантаж. Останній зауважив інспектору, що перед тим, як виписувати постанову потрібно заміряти і зафіксувати розмір перевезеного вантажу.

В зв`язку з викладеним, не погоджуючись з даною постановою, заперечуючи свою вину в повному обсязі, вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню за зазначених у позові підстав.

Відповідачем у визначений ухвалою строк відзив на позовну заяву - не подано.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, у визначений ухвалою строк, пояснення щодо позовної заяви - не подано.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач тричі в судове засідання не з`явився, в силу ст. 268 КАС України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, правом подавати клопотання не скористався.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача тричі в судове засідання не з`явився, в силу ст. 268 КАС України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що 29.11.2019 інспектором роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Сінькурем Андрієм Анатолійовичем в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 31Е відносно ОСОБА_1 була складена постанова, серія ЕАК № 1806410, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього року, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою, на підставі ст. 132-1 КУпАП, застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З вищезазначеної постанови вбачається, що 29.11.2019 о 15.19 год в м. Києві, вул. Академіка Заболотного, 31Е, позивач, керуючи транспортним засобом ECS 11.41 д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив великогабаритний вантаж. Який виступав за габарити автомобіля та не був укомплектованим табличками з розділу 30.3 та дорожнім конусами в кількості вісім штук, чим порушив п.п. 22.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. (а.с.3)

Будь яких інших доказів винуватості позивача відповідачем не надано.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в ході судового розгляду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 251, 252, 279 КУпАП, орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, в тому числі надає оцінку зібраним доказам.

Ст. 132-1 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу статті 268 КАС України, відповідач та третя особа були повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а саме з моменту направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та повісткою працівником суду, про що останнім зроблена відмітка у матеріалах справи. (а.с.7-8,10). Крім того, і про наступні судові засідання: 09.01.2020 та 27.01.2020, які відкладалися в зв`язку з неявкою їх та для повторного виклику, відповідач та третя особа були також повідомленими належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відповідним відмітками (а.с.11-12, 19-22).

Таким чином, судом в межах повноважень, визначених КАС України, було вжито необхідних заходів для забезпечення права відповідача подати відзив на позовну заяву, приймати участь в судовому засіданні та надати суду усні пояснення по суті справи, а також надати суду докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Відповідач вказаним правом не скористався, відзив на позовну заяву, а також докази правомірності оскаржуваної постанови, суду не надав, в судове засідання жодного разу не з`явився.

За ч.ч. 3-5 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінка ж доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, окрім як постанова про накладання адміністративного стягнення від 29.11.2019 серія ЕАК № 1806410, суду не надано.

При цьому суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень КУпАП, сама по собі не є доказом у справі про адміністративне правопорушення та не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається ним на підставі оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі № 712/12830/16-а.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та, відповідно, правомірність оскаржуваної постанови.

В силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 2, 6, 9, 71-74, 77, 90, 242, 244 - 246, 268, 286, 272, 293, 295 КАС України, статтями 7, 9, 122, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, ЗУ «Про Національну поліцію» суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Постанову від 29.11.2019 року серія ЕАК № 1806410 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Сінькур Андрієм Анатолійовичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області.

ГоловуючийВ. І. Зінкін