Справа № 360/282/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/282/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) осіб адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, в якому позивач просить суд:

визнати бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначені щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" від 01 жовтня 2014 року № 505, за період з 16.09.2019 по теперішній час, неправомірною;

зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" від 01 жовтня 2014 року № 505, за період з 16.09.2019 по теперішній час, а також виплатити заборгованість із цієї допомоги, шо виникла за період її несплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що управлінням праці та соціального захисту населення смт. Новопскова, сім`ї позивача було призначено адресну допомогу, як внутрішньо-переміщеним особам з 06.11.2014 з розрахунку на трьох осіб. Однак, позивач не змогла знайти роботу протягом 6 місяців, тому виплата допомоги на неї була припинена 06.03.2015. Згодом родина позивача переїхала до м.Сєвєродонецьк, де вони стали на облік, як внутрішньо-переміщені особи з 26.03.2015, з цієї ж дати подали заяву про призначення адресної допомоги до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з розрахунку на трьох осіб. Допомога була призначена на чоловіка та на доньку з 26.06.2015.

16.09.2019 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам через працевлаштування з 04.09.2019.

Листом від 24.09.2019 № 10354/10 відповідач повідомив про те, що у відповідності до п.3 Порядку позивачу відмовлено у перерахунку призначення щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду.

Ухвалою суду від 15.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

27.01.2020 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне.

26.06.2015 позивача було взято на облік внутрішньо переміщених осіб в управлінні праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради разом з чоловіком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було надано відповідні довідки № 919042130 та № 919042131.

Під час взяття позивача на облік внутрішньо переміщених осіб, було з`ясовано, що позивач разом із сім`єю перебувала на обліку внутрішньо переміщених осіб у смт. Новопсков Луганської області. З огляду на це, управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради було зроблено запит особової справи позивача та довідки-атестата до УПСЗН смт. Новопсков Луганської області.

Згідно довідки-атестата, наданої управлінням праці та соціального захисту населення смт. Новопсков Луганської області, позивачу було призначено грошову допомогу, як працездатній непрацюючій особі, відповідно до п.7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 (далі Порядок), із скороченням терміну призначення та зменшенням суми, чоловіку позивача як працюючій особі, а дочці - як дитині до 18-ти років наступним чином: з 06.11.2014 по 05.01.2015 у розмірі 1768 грн на місяць; з 06.01.2015 по 05.03.2015 у розмірі 1547 грн на місяць; з 06.03.2015 по 05.05.2015 у розмірі 1326 грн на місяць.

26.06.2015 позивач надала заяву про призначення щомісячної адресної допомоги ВПО. Заяву було розглянуто. Враховуючи довідку-атестат УПСЗН смт. Новопскова та п.3 Порядку, позивача не було включно до розрахунку допомоги, чоловіку позивача було призначено допомогу як працездатній особі, а малолітній дочці позивача як дитинині до 18 - ти років наступним чином: з 26.06.2015 по 25.12.2015 у розмірі 1326 грн на місяць.

Наступні звернення від 29.01.2016, 29.07.2016, 30.01.2017, 09.08.2017 щодо подовження призначення щомісячної адресної допомоги були розглянуті. Допомогу призначено чоловіку позивача як працездатній працюючій особі та дочці як дитині до 18-ти років, а позивача не було включено до розрахунку згідно п.3 Порядку: з 29.01.2016 по 28.07.2016 у розмірі 1326 грн на місяць; з 29.07.2016 по 28.01.2017 у розмірі 1326 грн на місяць; з 30.01.2017 по 29.07.2017 у розмірі 1326 грн на місяць; з 09.08.2017 по 08.02.2018 у розмірі 1326 грн на місяць; з 08.02.2018 по 07.08.2018 у розмірі 1442 грн на місяць.

Згідно рішення Сєвєродонецького місцевого суду Луганської області позивачу було перераховано щомісячну адресну допомогу з 29.01.2016, а саме звернення від 29.01.2016, 29.07.2016, 30.01.2017, 09.08.2017, 08.02.2018 як працездатній працюючій особі.

08.08.2018 позивач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний термін. Допомогу було призначено позивачу та чоловіку позивача як працездатним працюючим особам, та дочці як дитині до 18-ти років: з 08.08.2018 по 07.02.2019 у розмірі 1884 грн на місяць.

08.02.2019 позивач звернулась із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний термін. До заяви було надано копію трудової книжки. Враховуючи дату звільнення 29.12.2018, позивачу було перераховано щомісячну адресну допомогу як працездатній працюючій особі, чоловіку позивача допомогу призначено як працездатній працюючій особі, а дочці як дитині до 18-ти років наступним чином: з 30.12.2018 по 07.02.2019 у розмірі 1884 грн на місяць; з 08.02.2019 по 28.02.2019 у розмірі 1884 грн на місяць; з 01.03.2019 по 30.04.2019 у розмірі 1663 грн на місяць; з 01.05.2019 по 07.08.2019 у розмірі 1442 грн на місяць.

14.08.2019 позивач надала заяву про подовження щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. Заяву було розглянуто. Позивача не було включено до розрахунку, відповідно до п.3 Порядку, допомогу було призначено лише чоловіку позивача як працездатній працюючій особі та дочці як дитині до 18-ти років: з 14.08.2019 по 13.02.2020 у розмірі 1442 грн на місяць.

16.09.2019 позивач звернулася до УПСЗН із заявою про перерахунок призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам через працевлаштування з 04.09.2019. Керуючись п.3 Порядку, позивачу було відмовлено у перерахунку призначення щомісячної адресної допомоги ВПО.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до печатки в паспорті позивача серії НОМЕР_2 , виданого Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 18 лютого 1999 року (а.с.7-9).

Згідно довідки від 04.10.2017 за №42130 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання /перебування позивача є: АДРЕСА_2 (а.с.10).

З довідки Головного управління статистики у Луганській області вбачається, що позивач з 04.09.2019 працює у вказаній установі, на посаді провідного спеціаліста економіста відділу обробки даних статистики виробництва та послуг управління обробки даних економічної статистики з 07.10.2019 (а.с.12).

З листа управління праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 14.09.2017 № 16-7/6-4093 вбачається, що позивачу було призначено грошову допомогу, як працездатній непрацюючій особі, на період з 06.11.2014 по 05.05.2015 (а.с.62).

26.06.2015 позивач надала заяву про призначення щомісячної адресної допомоги ВПО, проте з посиланнями на п.3 Порядку, позивача не було включно до розрахунку допомоги, чоловіку позивача було призначено допомогу як працездатній особі, а малолітній дочці позивача як дитинині до 18 - ти років наступним чином: з 26.06.2015 по 25.12.2015 у розмірі 1326 грн на місяць (а.с.27,30).

Також, позивач зверталась до відповідача з аналогічними заявами від 29.01.2016, 29.07.2016, 30.01.2017, 09.08.2017, 08.02.2018 щодо подовження призначення щомісячної адресної допомоги, проте допомогу було призначено лише чоловіку позивача як працездатній працюючій особі та дочці як дитині до 18-ти років, а позивача не було включено до розрахунку , з посиланнями на п.3 Порядку (а.с.31,36,37,42,43,47,48,54,55,63).

Як зазначив відповідач, згідно рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області, позивачу було перераховано щомісячну адресну допомогу з 29.01.2016, а саме на підставі звернень від 29.01.2016, 29.07.2016, 30.01.2017, 09.08.2017, 08.02.2018, як працездатній працюючій особі.

08.08.2018 позивач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний термін. Допомогу було призначено позивачу та чоловіку позивача як працездатним працюючим особам, а дочці як дитині до 18-ти років: з 08.08.2018 по 07.02.2019 у розмірі 1884 грн на місяць (а.с.64,71).

08.02.2019 позивач звернулась із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний термін (а.с.72), зазначивши дату звільнення 29.12.2018. Позивачу було перераховано щомісячну адресну допомогу як працездатній непрацюючій особі, чоловіку позивача допомогу призначено як працездатній працюючій особі, а дочці як дитині до 18-ти років наступним чином: з 30.12.2018 по 07.02.2019 у розмірі 1884 грн на місяць; з 08.02.2019 по 28.02.2019 у розмірі 1884 грн на місяць; з 01.03.2019 по 30.04.2019 у розмірі 1663 грн на місяць; з 01.05.2019 по 07.08.2019 у розмірі 1442 грн на місяць (а.с.72,79,80).

14.08.2019 позивач надала заяву про подовження щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, проте позивача не було включено до розрахунку, з посиланнями на п.3 Порядку, а допомогу було призначено лише чоловіку позивача як працездатній працюючій особі та дочці як дитині до 18-ти років: з 14.08.2019 по 13.02.2020 у розмірі 1442 грн на місяць (а.с.81,87).

16.09.2019 позивач надала заяву щодо призначення (продовження) щомісячної адресної допомоги ВПО, у зв`язку з працевлаштуванням з 04.09.2019, проте розпорядженням відповідача від 17.09.2019 зазначено, що звернення не підлягає перерахунку згідно з п.3 Порядку, про що листом від 24.09.2019 № 10354/10 позивачу відмовлено у продовженні виплат на підставі п.3 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 (а.с.11,88,90).

Спірним у даній справі є питання щодо того, чи має позивач право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки їй, як особі працездатного віку, грошова допомога була припинена відповідно до п.7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 1 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затверджений постановою КМУ № 505 від 01.10.2014 (далі - Порядок № 505).

Відповідно до п.1 постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг установлена щомісячна адресна допомога.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до абз.абз. 1, 8, 9 п. 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Згідно з абз. 10 п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Отже, даною нормою встановлено, що грошова допомога не призначається особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, при цьому мова не йдеться про працевлаштовану особу.

Відповідно до п.5 Порядку № 505 для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. У заяві зазначаються певні відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює. До заяви додається, зокрема копія довідки з місця роботи або копія іншого документа, що посвідчує зайнятість (для працездатних осіб).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що Порядком № 505 передбачено право особи, як внутрішньо переміщеної особи, яка перебуває на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати допомогу на себе та членів сім`ї, з дня звернення з заявою за її призначенням.

Згідно з п.6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Грошова допомога не призначається на члена сім`ї: який перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення; який перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю; який відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Суд зазначає, що цим пунктом встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у її призначенні, серед яких відсутня така підстава, як звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати даній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Відповідно до п. 7 Порядку № 505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Згідно з п.12 цього Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги; у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Відповідач відмовляючи у призначенні допомоги, виходив з такого тлумачення абз. 10 п.3 Порядку № 505, що особа, якій виплату грошової допомоги припинено відповідно до пункту 7, втрачає право на отримання такої допомоги.

У той же час, суд із даним твердженням відповідача не погоджується, оскільки з системного аналізу положень Порядку № 505 вбачається, що абз. 10 п. 3 пунктом визначена заборона у призначенні допомоги саме працездатній особі, яка після перебування у статусі безробітного в подальшому не була працевлаштована.

Отже, допомога не призначається тільки тим особам, які продовжують бути не працевлаштованими після припинення ним виплати з підстав, визначених п. 7 Порядку № 505. У разі ж якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5-7, 12 Порядку № 505, то така особа набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Оскільки на момент звернення позивача до відповідача з заявою від 16.09.2019 позивач була працевлаштована, суд дійшов висновку про протиправність розпорядження відповідача від 17.09.2019.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправного розпорядження від 17.09.2019 про відмову в розрахунку соціальної допомоги позивачу, тому в даному випадку правильним та ефективним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним та скасування вказаного розпорядження відповідача.

Таким чином, враховуючи незаконність визначених відповідачем підстав відмови позивачу у призначенні допомоги, беручи до уваги те, що управління соціального захисту населення при розгляді заяви позивача від 16.09.2019 мало лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки та мало прийняти передбачене законом рішення, суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідач не наділений дискреційними повноваженням.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 березня 2019 року у справі № 1640/2594/18).

Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 16.09.2019.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 15.01.2020 відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 840,80 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з коригуванням способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 840,80 грн стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 17.09.2019 про відмову в перерахунку (призначенні) соціальної допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 16.09.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради до Державного бюджету України судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян