Справа № 640/15445/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Мельничука В.П. та суддів Лічевецького І.О., Оксененко О.М. перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ДОНБАСЕНЕРГО" до Державної фіскальної служби України, третя особа: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України в редакції згідно з Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 07 жовтня 2019 року судом першої інстанції ухвалено зазначене вище рішення у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Копію зазначеного судового рішення відповідач отримав 11 жовтня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Апеляційну скаргу Державна податкова служба України подала до суду першої інстанції 09 грудня 2019 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

При цьому вказана особа зверталася з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року в якому зазначала, що апеляційну скаргу подана з пропуском строку на апеляційне оскарження у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам КАС України.

Вказаній особі було надано строк для усунення зазначених вище недоліків десять днів з часу отримання копії зазначеної вище ухвали судді суду апеляційної інстанції шляхом звернення до Шостого апеляційного адміністративного суду з заявою про поновлення строків та вказати інші поважні причини його пропуску, надавши відповідні докази та надати оригінал або належним чином завірені копії документів, які підтверджують повноваження Єременка В.В. на подання та підписання апеляційної скарги від імені Державної податкової служби України станом на 09 грудня 2019 року.

02 січня 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Державної податкової служби України надійшло клопотання щодо виконання ухвали судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року залишення апеляційної скарги без руху.

До вказаного клопотання додано оригінал довіреності від 07 жовтня 2019 року № 99-00-08/28/572 виданої на ім`я Єременка Віталія Віталійовича .

Щодо строку звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року Державна податкова служба України зазначає, що Державна фіскальна служба України є неприбутковою організацією, фінансується з Державного бюджету України, кошторис якої складається один раз на рік, де повинні бути передбачені усі необхідні видатки органу, необхідні для його належного функціонування та виконання покладених на нього завдань.

Однак, фінансування на сплату судового збору на час граничного терміну звернення з апеляційною скаргою фактично не здійснювалося, а ті кошти, які були профінансовані за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", підлягали списанню органами Державного казначейства України у безспірному порядку шляхом накладення постійних арештів, пов`язаних з виконанням рішень про стягнення коштів.

Отже, неможливість сплати судового збору не залежало від Державної фіскальної служби України, оскільки пов`язана з ненадходженням коштів, зокрема на сплату судового збору.

Таким чином, саме незадовільне фінансове становище Державної фіскальної служби України, позбавило можливості належним чином виконати вимоги суду щодо сплати судового збору.

Також звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши ДФС шляхом поділу та Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 затверджено Положення про Державну податкову службу України.

З огляду на повноцінне, починаючи з кінця серпня 2019 року, функціонування Державної податкової служби України як самостійного органу державної влади, проведення повної інвентаризації справ, в тому числі й судових, переданих Державною фіскальною службою України, Державною податковою службою України вжито заходи щодо сплати судового збору у даній справі, у зв`язку з чим у жовтні 2019 року реалізовано право на апеляційне оскарження судового рішення по даній справі.

Також зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України одним із принципів правосуддя є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 121 КАС України, Державна податкова служба України просить суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року.

Розглянувши клопотання вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року було чітко визначено спосіб усунення недоліку апеляційної скарги шляхом звернення з заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження та вказати інші поважні причини його пропуску з наданням відповідних доказів.

Однак, Державною податковою службою України не вказано жодних інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не підтверджено їх належними в розумінні положень ст.ст. 72,73, КАС України доказами, а отже не виконано вимоги ухвали судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Також, вказаною особою не наведено з яких причин дані документи не можуть бути надані суду.

Колегія суддів також звертає увагу, що Державною податковою службою України апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року подано 09 грудня 2019 року, а не в жовтні 2019 року, як зазначено в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження від 28 грудня 2019 року б/н.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що Державна податкова служба України та Державна фіскальна служба України є державними органами.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з державними органами, поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів, тощо. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду справа № 804/2979/17 від 15 травня 2018 року, №822/276/17 від 07 червня 2018 року.

При цьому, слід зазначити, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 708/11/13-10 з посиланням на практику Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

У зв`язку з цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Статтею 44 КАС України встановлено права та обов`язки учасників справи.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, а також виконання встановлених законом вимог щодо оформлення апеляційної скарги, зокрема, надання документу про сплату судового збору, в тому числі, на підставі ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху.

Таким чином, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Також, пунктом 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року передбачено, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника, зокрема, із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Розглянувши клопотання Державної податкової служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року, перевіривши його обґрунтованість, дослідивши матеріали апеляційної скарги в частині, що стосується порушеного питання, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та поновлення такого строку.

Зазначені в ухвалі судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року недоліки апеляційної скарги в наданий строк та в розумний строк надходження кореспонденції не усунуто.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 299, 328, 329 КАС України, -

У Х В А Л И ЛА:

У задоволенні клопотання Державної податкової служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ДОНБАСЕНЕРГО" до Державної фіскальної служби України, третя особа: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко