Справа № 400/3000/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 р. № 400/3000/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента - Н", вул. Ушакова, 10, м. Маріуполь, Донецька область, 87510
до відповідачів:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 Державної фіскальна служба України, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053
про:скасування рішення від 22.07.2019 № 1230972/4107606; зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 19.06.2019 № 72 за датою її подання,

Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНТА-Н» (надалі Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову а такій реєстрації від 22.07.2019 № 1230972/4107606;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 19.06.2019 № 72 за датою її подання;

стягнути з відповідачів судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу;

зобов`язати Державну фіскальну службу України подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного тижня з дня набрання законної сили даним судовим рішенням.

Відповідачами у позові Товариство вказало Головне управління ДФС у Миколаївській області (надалі Управління або відповідач 1) та Державну фіскальну службу України (надалі ДФС або відповідач 2).

В обґрунтування позовних вимог Товариство, зокрема, зазначило, що рішення ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної не є обґрунтованим, оскільки надані «… надані ТОВ «РЕНТА-Н» документи на адресу відповідача, цілком відповідають вимогам викладеним у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних …незрозуміло з яких підстав позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних …». За твердженнями позивача, в оскаржуваному рішенні не вказано, які порушення допустило Товариство, або які документи позивачем не надано.

У відзиві (арк. спр. 97-99) Управління, зокрема, вказало, що підставою для прийнятого комісією регіонального рівня ДФС Головного управління ДФС у Миколаївській області рішення про відмову у реєстрації податкової накладної став факт ненадання Товариством первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів) та розрахункових документів, банківських виписок з особового рахунку. Відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що його дії узгоджуються з нормами Податкового кодексу України та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (надалі Порядок № 1246). Також у відзиві Управління вказало, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу (7 000 грн.) є необґрунтованою, оскільки, відповідно до наданих документів, складність справи є незначною, а час, витрачений на підготовку справи, позивач не зазначив. Також в обґрунтування заперечень щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідач 1 зазначив, що у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває понад 50 аналогічних справ за позовами Товариства, суть спору є ідентичною, а позовні вимоги відрізняються лише реквізитами спірних рішень.

Відзив відповідача 2 (арк. спр. 102-104) за змістом співпадає з відзивом відповідача 1.

Правом подання відповіді на відзиви Товариство не скористалось.

04.12.2019 Товариство подало заяву про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката.

Як встановлено судом, 19.06.2019 Товариство виписало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИ-ПРОМ» податкову накладну № 72 на суму 280 278 грн., в тому числі ПДВ 46 713 грн. (арк. спр. 13).

До Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) позивач направив податкову накладну 25.06.2019.

В той саме день (25.06.2019) Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС, за результатами обробки податкової накладної, було сформовано квитанцію про зупинення реєстрації (надалі Квитанція). У Квитанції було, зокрема, зазначено: «… ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО. РЕЄСТРАЦІЯ ЗУПИНЕНА. Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 19.06.2019 № 72 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрації податкової накладної …».

У позові Товариство вказало, що «… ТОВ «РЕНТА-Н» надав Головному управлінню ДФС у Миколаївській області всі наявні у нього документи, щодо надання транспортних та експедиторських послуг …».

До позовної заяви Товариство додало:

адресовані Управлінню «Пояснення» від 16.07.2019 № 72-06 (арк. спр. 16-18), в яких вказано, зокрема, таке: «… господарські операції … носять реальний характер. Реальність здійснення даних правочинів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено та зареєстровано в установленому законом порядку, а також наявними у платника матеріально-технічними засобами. Отже, було надано всі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по вищезазначеній податковій накладній …»;

подане до контролюючого органу «Головне управління ДФС у Миколаївській області, Очаківське управління, Вітовська державна податкова інспекція (Вітовський район)» «Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено» від 18.07.2019 № 14 (надалі Повідомлення, арк. спр. 19). У тексті Повідомлення зазначено кількість додатків 19.

22.07.2019 Комісія Управління, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (надалі Комісія Управління), прийняла рішення № 1230972/41907606 про відмову у реєстрації податкової накладної (надалі Рішення, арк. спр. 20-21). Посилань на те, якими правовими нормами обґрунтована відмова, Рішення не містить.

До позовної заяви Товариство додало копії документів: договорів, видаткових накладних, рахунків-фактур, платіжних доручень, податкових накладних, рахунку, довіреності, декларацій виробника. Виходячи з тексту позову, саме ці документи були додані позивачем до «Пояснень», проте доказів на підтвердження цього факту матеріали справи не містять.

У відзивах на позовну заяву відповідачі вказали, що підставою для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної було не надання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарі/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, судські документи акти приймання передачі товарів, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків що в свою чергу призвело до порушення вимог встановлених пунктом 14 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (надалі Порядок № 117).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство послалось на:

1. Нечинну з 01.01.2018 редакцію пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

2. Нечинний з 25.05.2018 наказ Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (цей наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 06.04.2018 № 409).

3. Нечинну з 22.03.2018 постанову Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (ця постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних»).

Як вказано у чинній у 2019 році редакції пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Норми про те, що Кабінет Міністрів України визначає порядок та умови відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу не містить.

Згідно з пунктом 20.2 статті 20 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідний порядок Міністерство фінансів України (яке, згідно з пунктом 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 375 Положення, є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику) не визначило.

Пунктом 12 Порядку № 1246 встановлено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з викладеним вище, прийняттю Рішення передувало зупинення реєстрації поданої Товариством податкової накладної.

Порядком № 117 визначено дві підстави для зупинення реєстрації:

у разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку (пункт 6);

у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку (пункт 7).

Виходячи з тексту Квитанції, зупинення реєстрації відбулось на підставі пункту 6 Порядку № 117.

Критерії ризиковості платника податку не встановлені ані нормами Податкового кодексу України, ані Порядком № 1246, ані Порядком № 117.

У відзивах відповідачі не пояснили суду, за якими правовими та фактичними підставами реєстрацію податкової накладної Товариства було зупинено.

Як вказано у пункті 21 Порядку № 117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній /розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Таким чином, ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, та ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку є різними підставами для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Проте, у підпункті 4 пункту 13 Порядку № 117 вказано, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначається пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

У Рішенні відсутня інформація про ненадання Товариством пояснень; зазначено лише про ненадання первинних документів (визначених абзацом четвертим пункту 14 Порядку № 117).

Пунктом 16 Порядку № 117 встановлено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Виходячи з цього, комісія контролюючого органу вправі прийняти рішення про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з підстави ненадання документів лише після спливу 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання. В даному випадку, з урахуванням викладеного у позові, датою виникнення у позивача відповідного податкового зобов`язання, згідно з підпунктом «б» пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, є 19.06.2019 дата оформлення видаткової накладної № 72. Отже, відмовити в реєстрації податкової накладної з підстави ненадання письмових пояснень та копій документів, зазначених у пункті 14 Порядку № 117, комісія контролюючого органу може не раніше червня 2020 року. Проте, Рішення було прийнято 22.07.2019.

Доводи відповідачів про те, що позивач не надав первинні документи, спростовуються Поясненнями Товариства від 16.07.2019 № 72-06 та повідомленням від 18.07.2019 № 14 про надання пояснень та копій документів щодо податкових/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено (арк. спр. 16-18, 19).

На підставі викладеного суд дійшов таких висновків.

1. Відповідачі не довели наявність підстав для зупинення реєстрації податкової накладної.

2. Рішення Комісії Управління про відмову в реєстрації податкової накладної з підстав ненадання Товариством документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної, не відповідає Порядку № 117.

3. Порушені права Товариства, крім визнання судом протиправним та скасування Рішення, мають бути поновлені шляхом зобов`язання відповідача 2 зареєструвати податкову накладну.

З урахуванням наведеного, суд визнав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу позивач разом з позовною заявою надав:

договір-доручення № ПН-1 про надання правової допомоги від 17.07.2019, що був укладений Товариством і Адвокатським об`єднанням «Адвокатська фірма «Правозахисник» (надалі Договір, арк. спр. 79-81);

додаток № 1 до Договору протокол № 1 узгодження договірної ціни від 17.07.2019 (надалі Протокол, арк. спр. 82);

ордер на надання правничої правової допомоги від 17.07.2019 № 1001112 (арк. спр. 83);

рахунок-фактуру від 26.07.2019 № ПН-1/72 на суму 7 000 грн. (арк. спр. 84);

платіжне доручення від 13.09.2019 № 391 на суму 7 000 грн. (арк. спр. 85).

На думку суду, зазначені вище документи не підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно зі статтею 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як вказано у статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 та 1.3 Договору, його предметом є «… надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту щодо підготовлення та передачі до Миколаївського окружного адміністративного суду позовної заяви про скасування рішень Комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН, та реєстрації податкових накладних Клієнта. Предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту в Миколаївському окружному адміністративному суді, апеляційній та касаційній інстанціях, та інших судах які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів … вартість правових послуг визначається Сторонами в Протоколі узгодження договірної ціним, який є невід`ємною частино. Цього Договору …».

Відповідно до Протоколу, сторони Договору досягли згоди «… про розмір ціни за правові послуги (гонорар адвокату):

1. Справи по Кодексу про адміністративне судочинство України:

Майнового характеру: від 5000 грн.+2000 грн.*

Немайнового характеру: від 5000 грн. + 2000 грн.* …», де * - за другу та наступні позовні вимоги.

Як вказано у пунктах 4.1 та 4.2 Договору, на визначення розміру гонорару «… впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього Договору …».

Відповідну додаткову Угоду до Договору позивач суду не надав, що оцінено судом як неподання доказів на підтвердження як обсягу правової допомоги, так, власне, і факту її надання.

Ані згадані вище рахунок-фактура, ані платіжне доручення не містять інформації про те, що сплачені позивачем 7000 грн. є вартістю професійної правничої допомоги, що була надана йому саме в зв`язку з оскарженням Рішення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що подані позивачем на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу докази не відповідають вимогам до належності, допустимості, достовірності та достатності, наслідком чого є відмова позивачу у стягненні на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень суми 7 000 грн.

04.12.2019 представник Товариства подав «Заяву про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката» (арк. спр. 107-109), в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрати на правову допомогу в сумі 11 000 грн. На підтвердження цих витрат позивач додатково надав: додаток № 2 до Договору Протокол № 2 узгодження договірної ціни від 18.07.2019; рахунок-фактуру від 12.09.2019 № ПН-1/72 на суму 7 000 грн.; Акт № ПН-1/72 приймання-передачі правових послуг від 21.11.2019; Звіт № ПН-1/72 про надані правові послуги від 21.11.2019.

Частиною дев`ятою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копії іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Позивач не подав суду доказів на підтвердження виконання ним обов`язку, встановленого згаданою вище нормою, тому суд подані представником Товариства 04.12.2019 докази до уваги не взяв.

Відповідно до частин першої та восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про те, що понесені позивачем судові витрати (судовий збір) підлягають відшкодуванню шляхом стягнення відповідних сум за рахунок бюджетних асигнувань Управління, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій саме відповідача 1.

Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є правом, а не обов`язком суду. З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача 2 подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 2, 9, 12, 19, 77, 139, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента-Н" (вул. Ушакова, 10, м. Маріуполь, Донецька область, 87510, ідентифікаційний код 41907606) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 39292197) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 22.07.2019 Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Головного управління ДФС у Миколаївській області рішення № 1230972/41907606.

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних надіслану 25.06.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Рента-Н» податкову накладну від 19.06.2019 № 72.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Рента-Н" (вул. Ушакова, 10, м. Маріуполь, Донецька область, 87510, ідентифікаційний код 41907606) судовий збір в сумі 3842 грн., що був сплачений платіжним дорученням від 11.09.2019 № 348 та квитанцією від 07.10.2019 № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна