Справа № 320/905/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м.Київ № 320/905/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

визнати бездіяльність щодо не проведення перерахунку збільшення пенсії за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по 31.12.2017 на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" протиправною;

зобов`язати провести перерахунок збільшення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 1318 за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по 31.12.2017 на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із урахуванням виплаченої суми - 10 943,42 грн.;

визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по день виплати заборгованості у повному розмірі;

зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати збільшення пенсії згідно рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по день виплати заборгованості у повному розмірі з наданням відповідних розрахунків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 даний позов було повернуто позивачу, однак постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2019 ухвалу суду першої інстанції скасовано та направлено справу на продовження розгляду.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 13.06.2019 дану справу передано судді Головенко О.Д.

Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог рішення суду у справі № 363/3520/16-а, котре набрало законної сили не виплачував пенсію позивачу в період з 26.11.2015 по 31.12.2017.

Як зазначає позивач відповідач почав виконувати вказане рішення починаючи з 01.01.2018, а 06.07.2018 частково виконав свої зобов`язання за вищевказаним рішення, перерахувавши на рахунок позивача 15 116,21 грн. заборгованості за період з 26.11.2015 по 31.12.2017, що на думку позивача є не повною сумою, котру відповідач повинен був виплатити за вказаний період.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся 09.07.2018 до відповідача із вимогою про виплату заборгованості по виплаті пенсії за період з 26.11.2015 по 31.12.2017.

На вказане звернення отримав лист-відповідь від 09.08.2018 № 2442/К-01, у якому відповідач відмовив у виплаті, у зв`язку з відсутністю законних підстав посилаючись на те, що відповідачем належним чином виконано вимоги рішення суду і виплачено всю суму пенсії.

14.08.2019 від відповідача до Київського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву від 12.08.2019 № 2110/108-02, у якому відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві і просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 , виданий Вишгородським РВ ГУМВС України у Київській області 01.04.1998; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серія В-1 № НОМЕР_3 виданим Управління соціального захисту населення Вишгородської обласної державної адміністрації 26.11.2015.

Також судом встановлено, що позивач відповідно до посвідчення від 19.01.2001 № 3200 є пенсіонером за вислугою років з 22.11.2000.

Посадовий оклад позивача відповідно до довідки виданої Головним управлінням Пенсійного Фонду України від 15.02.2018 № 265/к-01, основний розмір пенсії позивача становить 5738,62 грн., а також до основного розміру пенсії встановлено та виплачується підвищення, як інваліду війни 2 групи - 580,80 грн., соціальна допомога інваліду 2 групи - 50,00 грн., а також підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 - 1434,66 грн. (згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017).

Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12.12.2016 у справі № 363/3250/16-а, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України та Головного управління Державної Казначейської Служби про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо проведеного перерахунку і виплати пенсії позивачу з 26.11.2015 без врахування збільшення пенсії згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо припинення виплати позивачу з 26.11.2015 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи протиправними та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26.11.2015 та виплачувати в подальшому позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26.11.2015 та виплачувати в подальшому позивачу пенсію з урахуванням збільшення пенсії передбаченого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Дане рішення було оскаржено відповідачем до Київського апеляційного адміністративного суду та апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, а саме постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12.12.2016 скасував, а у задоволенні позову відмовив в частині визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо припинення виплати позивачу з 26.11.2015 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи - протиправними, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26.11.2015 та виплачувати в подальшому позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи.

Рішення Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 363/3250/16-а набрало законної сили 22.02.2017.

Крім того відповідно до рішення від 01.08.2017 Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/1401/17, суд постановив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії із урахуванням надбавки за оперативно-розшукову діяльність - протиправними, а також зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату пенсії з 10.03.2016 відповідно до вимог ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № К/7726 станом на 01.04.2012 та із урахуванням надбавки за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі 363/1401/17, постанову Вишгородського районного суду Київської області від 01.08.2017 залишено без змін.

Отже рішення Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/1401/17 набрало законної сили з моменту винесення постанови Київським апеляційним адміністративним судом, а саме 03.10.2017.

Також, згідно із постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28.12.2017 виконавче провадження № 55262335 закрито у зв`язку з його виконанням.

Вищевказана постанова позивачем у судовому порядку не оскаржувалась.

Позивач 09.07.2018 звернувся до відповідача із заявою про виплату йому недоплаченої суми пенсії.

Відповідач листом від 09.08.2018 № 2442/К-01 відмовив позивачу у виплаті недоплаченої суми пославшись на відсутність на це законних підстав, у зв`язку з належним виконанням відповідачем рішень суду у справах № 363/1401/17 та № 363/3250/16-а.

Відповідач листом від 26.04.2018 № 1402/К-01 повідомив позивача, що його пенсія перерахована, а сума доплати за період з 01.01.2016 по 31.03.2018 становить 117 222,25 грн., котрі будуть виплачені урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян».

У вказаному листі відповідач також зазначив, що основний розмір пенсії позивача становить 10116,36 грн. а також до основного розміру пенсії з дати поновлення позивачу встановлено та виплачується - 2 529,09 грн. - підвищення основного розміру згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1381 від 28.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Не погодившись із вказаними відмовами позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Щодо вимоги позивача про визнання бездіяльності щодо не проведення перерахунку збільшення пенсії за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по 31.12.2017 на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" протиправною, та зобов`язання провести перерахунок збільшення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 1318 за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по 31.12.2017 на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із урахуванням виплаченої суми - 10 943,42 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, серед визначеного, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Згідно зі статтею 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Частина 2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачає, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою ст. 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач вказує, що підставою неповної виплати позивачу пенсії, слугує належність позивача до категорії осіб на котрих розповсюджується дія постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на виконання, якої прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", відповідно до абзаців 2, 3 п. 3, якої постановлено перерахувати з 01.01.2016 пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року, а також виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01.01.2018. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;

з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

Проте, суд критично оцінює твердження відповідача.

Суд погоджується доводами відповідача, котрі не заперечуються позивачем, про належність останнього до сфери дії постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», однак суд не приймає доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103), у зв`язку з тим, що Постанова № 103 набула чинності лише 21.02.2018, а спірні правовідносини виникли у 2016 році, що встановлено Вишгородським районним судом у справах № 363/1401/17 та № 363/3520/16-а.

Як встановлено судом, рішення Вишгородського районного суду у справі № 363/3520/16-а ухвалене 12.12.2016, а виконання якого розпочалось лише у квітні 2018 року, у зв`язку із прийняттям Постанови № 103, що підтверджується листом відповідача від 26.04.2018 № 1402/К-01.

Оскільки Постанова № 103 набула чинності 21.02.2018, підстав для її застування до спірних правовідносин не вбачається, а тому відповідач неправомірно не виплачував перераховану позивачу пенсію на підставі рішення Вишгородського районного суду у справі № 363/3520/16-а.

Крім того, суд зазначає, що при вирішені даного спору застосуванню підлягають положення ст. 58 Конституції України, за змістом якої, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того суд наголошує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, про необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висновків у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутими ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

У рішенні від 05.04.2001 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України витлумачила зміст принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до положень ст. 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

Крім того, суд зазначає, що предметом даного спору є саме не виплата перерахованої пенсії на підставі рішення у справі № 362/3520/16-а, а не перерахунок пенсії на підставі Постанови № 988, що підтверджує безпідставність посилання відповідача на Постанову № 103.

Відповідач не обґрунтував правомірність затримки по виплаті пенсії позивачу, а відтак суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача, а саме визнати бездіяльність щодо не проведення перерахунку збільшення пенсії за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по 31.12.2017 на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" протиправною, а також зобов`язати провести перерахунок збільшення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 1318 за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по 31.12.2017 на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із урахуванням виплаченої суми - 10 943,42 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по день виплати заборгованості у повному розмірі та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати збільшення пенсії згідно рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по день виплати заборгованості у повному розмірі з наданням відповідних розрахунків слід вказати наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно з ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10. 2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а, які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення в даній адміністративній справі.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Оскільки доказами у матеріалах справи підтверджується, а відповідачем не заперечується, нарахування та не виплата пенсії станом на початок 2018 року, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати збільшення пенсії згідно рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по день виплати заборгованості у повному розмірі з наданнм відповідних розрахунків.

Щодо клопотання позивача про подання звіту про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Разом із цим, суд зауважує, що зобов`язання подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Враховуючи, що в адміністративному позові жодним чином не обгрунтовано необхідність та доцільність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в частині проведення виплати пенсії позивачу, а також зважаючи, що дотримання розумних строків виконання рішення в даній адміністративній справі не залежить безпосередньо від волі відповідача, а зумовлено низкою умов, зокрема й належним державним фінансуванням на момент набрання рішення чинності, суд дане клопотання вважає таким, що не підлягає задоволенню.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України () щодо не проведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунку збільшення пенсії за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по 31.12.2017 на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунок збільшення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 1318 за рішенням суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по 31.12.2017 на підставі основного розміру пенсії, розрахованого за постановою Кабінету Міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із урахуванням виплаченої суми - 10 943,42 грн.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України () щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по день виплати заборгованості у повному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України () нарахувати виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати збільшення пенсії згідно рішення суду у справі № 363/3520/16-а за період з 26.11.2015 по день виплати заборгованості у повному розмірі з наданням відповідних розрахунків.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.