Справа № 824/1489/19-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1489/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач) просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) оформлену листом №29961/03 від 24.10.2019р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він підпадає під умови для призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку за наявності страхового стажу не менше 15 років до 31 грудня 2017 року. Однак, орган Пенсійного фонду відмовив йому у призначенні пенсії за віком з підстав не зарахування до страхового стажу періоду його роботи у радгоспі ім.Леніна (перейменовано у ВАТ "Молницький") з 23 травня 1991 року по 14 листопада 1997 року, у зв`язку із тим, що у трудовій книжці у відмітці про звільнення (15.11.1997 року) написано "звільнений із членів асоціації на підставі протоколу №2 від 15.11.1997 року". Вказує, що пенсійним органом фактично не зараховано йому страховий стаж за період роботи за 30 відпрацьованих ним місяців починаючи з 1991 року по 15 листопада 1997 року, оскільки дані про отримання ним заробітної плати за ці місяці відсутні у трудовому архіві.

У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до районного суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що його було звільнено з ВАТ "Молницьке" з 15 листопада 1997 року. Вказує, що отримавши відмову суду звернувся до ГУПФУ в Чернівецькій області із заявою від 23.11.2018р. про встановлення факту звільнення його з ВАТ "Молницьке" з 15 листопада 1997 року на підставі показів свідків та встановлення факту його праці з 23 травня 1991 року по 14 листопада 1997 року. У цій же заяві позивач просив переглянути його заяву про призначення пенсії згідно встановлених обставин та задовольнити її. Однак, як стверджує позивач, пенсійний орган станом на 26.09.2019р. не повідомив його про результати розгляду поданої ним заяви, безпідставно не розглянув її, чим порушив його право на справедливе прийняття рішення. У зв`язку з наведеним, указані дії відповідача позивач вважає протиправними.

Також, позивач зазначає, що повторно звернувся до ГУПФУ в Чернівецькій області із заявою для отримання результатів на попередньо подану заяву. У повторній заяві просив повідомити його про час і місце розгляду його заяви від 23.11.2018р. для забезпечення явки свідків для підтвердження трудового стажу, на що отримав відповідь, у якій відповідач відмовив йому у задоволенні заяви від 23.11.2018р. з підстав, що підтвердження стажу показами свідків не здійснюється комісією, а здійснюється безпосередньо структурним підрозділом обслуговування громадян, відтак рекомендовано звернутися до Герцаївського відділу обслуговування громадян. Натомість, позивач стверджує, що він звернувся з заявою саме до структурного підрозділу у м.Герца, а вже в подальшому його звернення скероване до відповідача.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Вказує на те, що період роботи з 23.05.1991р. по 15.11.1997р. відповідно до записів у трудовій книжці позивача Головним управлінням не зараховано до страхового стажу для призначення пенсії за віком у зв`язку з тим, що позивач працював з 23.05.1991р. в радгоспі ім.Леніна з послідуючим перейменуванням у ВАТ "Молницький" та звільнився 15.11.1997р. з членів асоціації (протокол №2 від 15.11.1997р.). Відповідач вказує, що періоди роботи з 23.05.1991р. по 15.11.1997р. зараховані до страхового стажу відповідно до нарахованої заробітної плати на підставі довідки трудового архіву від 26.09.2017р. №182, оскільки, згідно довідки трудового архіву Герцаївського району від 18.01.2018р. №19 відомостей про звільнення з роботи за період з травня 1991 року по 1997 року немає.

Поряд з цим, відповідач вказує, що Головним управлінням 11.01.2018р. направлено запит до архівного відділу Герцаївської районної державної адміністрації про надання витягу з протоколу №2 від 15.11.1987р. по ВАТ "Молницький" для підтвердження факту звільнення для призначення пенсії ОСОБА_1 , на що архівним відділом направлено відповідь, у якій, зокрема, зазначено, що в документах архівного фонду товариства будь-які відомості за 1997 рік, в тому числі протокол №2 від 15.11.1997р. відсутні.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що заява позивача від 23.11.2018р. розглянута та останньому належним чином повідомлено про прийняте рішення. Крім того, позивачу роз`яснено, що з метою встановлення трудового стажу за період роботи з 23.05.1991 по 15.11.1997 в ТОВ "Молницьке" за показами свідків позивач має право звернутися до Герцаївського відділу обслуговування громадян з обов`язковою присутністю свідків, які посвідчуватимуть період роботи та наявність у них оригіналів документів, що посвідчують особу та трудових книжок. Проте, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 до Герцаївського відділу обслуговування громадян із заявою про встановлення трудового стажу за період роботи з 23.05.1991 по 15.11.1997 в ТОВ "Молницьке" за показами свідків не звертався, рішення щодо відмови в зарахуванні даного періоду до трудового стажу не приймалося.

З указаних підстав, відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається жодних протиправних дій по відношенню до позивача.

Ухвалою суду від 28.12.2019р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно записів у трудовій книжці з 23.05.1991р. працював у радгоспі ім.Ленина (перейменовано у ВАТ "Мольницький") та звільнився 15.11.1997р. з членів асоціації (а.с.16).

01.12.2017р. по досягненні 60-річного віку позивач звернувся до Герцаївського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) за наявності стажу не менше 15 років (а.с.14).

Для підтвердження факту звільнення ОСОБА_1 . Герцаївське відділення звернулось із запитом до архівного відділу Герцаївської РДА (а.с.43).

Згідно відповіді архівної установи від 17.01.2018р. №1/1 орган Пенсійного фонду повідомлено, що товариством з обмеженою відповідальністю "Молницький" на державне зберігання передані документи за період 1975-1996рр. Відповідно, в документах архівного фонду ТОВ "Молницький" будь-які відомості за 1997 рік, в т.ч. протокол №2 від 15.11.1997р., відсутні (а.с.44).

18.01.2018р. Головним управлінням винесено протокол про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. До страхового стажу згідно названого протоколу зараховано 14 років 2 місяці 22 дні (а.с.28).

У листі Герцаївського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області від 30.01.2018р. №3163/16, адресованому ОСОБА_1 , пенсійний орган повідомив заявника, що при розгляді поданих останнім документів на призначення пенсії встановлено, що його страховий стаж для призначення пенсії складає 14 років 2 місяці 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-ІV. Також повідомлено, що період з 23.05.1991р. по 15.11.1997р. (відповідно до даних трудової книжки) не можливо зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком у зв`язку з тим, що він працював з 23.05.1991р. в радгоспі ім.Леніна з наступним перейменуванням у ВАТ "Мольницький" та звільнився 15.11.1997р. з членів асоціації (протокол №2 від 15.11.1997р.). Також вказано, що стаж роботи з 23.05.1991р. по 15.11.1997р. зарахований до страхового стажу відповідно до заробітної плати на підставі довідки трудового архіву від 26.09.2017р. №182 (а.с.15).

23.11.2018р. позивач звернувся до ГУПФУ в Чернівецькій області із заявою, у якій зокрема, зазначив, що йому було зараховано до страхового стажу лише період роботи з травня 1991 року по листопад 1997 року відповідно до нарахованої заробітної плати на підставі довідки трудового архіву Герцаївського району від 26.09.2017 року №182. Згідно вказаної довідки, позивач не отримував заробітної плати за вересень та листопад місяці 1992 року, січень та березень місяці 1993 року, березень, серпень та жовтень місяці 1994 року, січень 1995 року, з серпня 1995 року по квітень 1996 року, червень 1996 року та з серпня місяця 1996 по грудень місяць 1996 року. Також, у заяві зазначено, що згідно довідки №253 від 29.12.2017р., виданої трудовим архівом Герцаївського району, відомостей за період отримання ним заробітної плати за 1997 рік, по 15 листопада 1997 року немає, що є недостовірною інформацією, оскільки він безперервно працював з 23 травня 1991 року по 15 листопада 1997 роки у колишньому радгоспі ім. Леніна, який згодом перейменований у ВАТ «Молницьке» та отримував заробітну плату. Оскільки документи про його звільнення у трудовому архіві відсутні, наказ про звільнення у нього не зберігся позивач зазначив, що факт його роботи з травня 1991 року по листопад 1997 рік у ВАТ "Мольницьке" та факт звільнення з роботи 15 листопада 1997 року можуть підтвердити свідки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . На підставі цього, позивач у поданій 23.11.2018р. заяві просив:

- встановити факт звільнення його з ВАТ "Молницьке" з 15 листопада 1997 року та факт роботи у ВАТ "Молницьке" з 23 травня 1991 року по 14 листопада 1997 року та зарахувати вказаний стаж до стажу для призначення пенсії;

- переглянути його заяву від 01.12.2017р. про призначення пенсії з нових обставин, а саме встановлення факту його роботи у ВАТ "Молницьке" з 23 травня 1991 року по 14 листопада 1997 року згідно показів свідків;

- задовольнити його звернення до органу Пенсійного фонду від 01.17.2017р. про призначення йому пенсії (а.с.9-10).

У відповіді від 12.12.2018р. №31952/02 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Софроні В.І. роз`яснено, що згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №637, враховуючи інформацію трудового архіву про відсутність архівних даних (про звільнення та відомостей про нарахування заробітної плати), він має право звернутися до Герцаївського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області з метою встановлення трудового стажу за період з 23.05.1991р. по 15.11.1997р. за показами свідків. При цьому, обов`язковою умовою є присутність свідків, які посвідчуватимуть період його роботи, та наявність у них оригіналів документів, що посвідчують особу та трудових книжок. Заявника додатково поінформовано про режим роботи відділу та зазначено, що за результатами розгляду поданої заяви про призначення пенсії від 01.12.2017р. прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. В разі надання додаткових документів, що підтверджуватимуть стаж, в тому числі в разі складення протоколу про опитування свідків, рішення про призначення йому пенсії може прийматись з дати подання заяви про її призначення. Відтак, у листі повідомлено ОСОБА_1 , що підстав повернення до розгляду заяви від 01.12.2017р. та відповідно прийняття рішення про призначення пенсії по цій заяві немає (а.с.40-41).

Позивач вказує, що не отримував вище вказаної відповіді, у зв`язку з чим 26.09.2019р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою, у якій зазначив, що направив до Герцаївського відділу заяву про встановлення юридичного факту та перегляд заяви про призначення пенсії, яке 28.11.2019 року було зареєстроване в журналі вхідних документів та в подальшому було направлено до Головного управління на Комісію для розгляду його звернення. Також у заяві, ОСОБА_1 просив розглянути його звернення, направлене 26.11.2018р., повідомити його про дату розгляду звернення та за необхідності викликати свідків, зазначених у зверненні (а.с.32).

Головне управління направило позивачу лист від 24.10.2019р. №29961/03, у якому повторно роз`яснило заявнику умови та порядок щодо підтвердження стажу за показами свідків, а також зазначило, що указане здійснюється не комісією, а безпосередньо структурним підрозділом обслуговування громадян. При цьому, звернуло увагу, що на розгляд комісії передбачено лише підтвердження спеціального трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, які визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Також, у вказаному листі роз`яснено, зокрема, що в разі надання додаткових документів, що підтверджуватимуть стаж, в тому числі в разі складання протоколу про опитування свідків (зокрема, Герцаївським відділом обслуговування громадян), рішення про призначення йому пенсії може прийматись з дати подання заяви про її призначення. Відтак, у листі повідомлено ОСОБА_1 , що підстав повернення до розгляду заяви від 01.12.2017р. та відповідно прийняття рішення про призначення пенсії по цій заяві немає (а.с.12-12на звороті).

Позивач вважає протиправною зазначену вище відмову від 24.10.2019р., у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносини суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст.46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) (в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За правилами ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 2.27 Розділу 2 «Заповнення трудових книжок» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

При цьому, за правилами вказаної Інструкції записи про звільнення завіряються печаткою.

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 органом Пенсійного фонду, у зв`язку з неточністю запису щодо звільнення у трудовій книжці та відсутності у архівній установі документів щодо його звільнення страховий стаж для призначення йому пенсії встановлювався на підставі поданої ним архівної довідки трудового архіву від 26.09.2017р. №182. Так, період роботи з 23.05.1991р. по 15.11.1997р. зарахований до страхового стажу відповідно до нарахованої заробітної плати на підставі вказаної вище довідки. Таким чином, пенсійним органом встановлено, що страховий стаж для призначення пенсії складає 14 років 2 місяці 22 днів. У зв`язку з цим, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Вказані обставини не є спірними, відмова органу Пенсійного фонду позивачем не оскаржувалась.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Таким чином, у зв`язку з неточністю записів у трудовій книжці, та враховуючи інформацію трудового архіву про відсутність архівних даних (про звільнення та відомостей про нарахування заробітної плати), позивач має право на звернення до органу Пенсійного фонду з метою встановлення трудового стажу за період з 23.05.1991р. по 15.11.1997р. на підставі показань свідків.

Разом з тим, Порядком №637 не встановлено чіткої процедури щодо звернення особи для встановлення трудового стажу на підставі показань свідків, як і процедури розгляду вказаного питання.

З матеріалів справи видно, що до заяви від 23.11.2018р., направленій відповідачу поштою, позивачем додано пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , копії їх паспортів та трудових книжок (а.с.11).

В свою чергу, у наданих органом Пенсійного фонду відповідях від 12.12.2018р. та від 24.10.2019р. останній посилається на те, що обов`язковою умовою для підтвердження трудового стажу позивача є присутність свідків та наявність у них оригіналів документів.

Суд погоджується з таким обґрунтуванням, оскільки, встановлення такого факту на підставі письмових пояснень, доданих позивачем до заяви, суперечило б самій меті, яка визначена Порядком №637 - а саме підтвердження такого трудового стажу саме показами свідків.

Дослідивши відповідь органу Пенсійного фонду, викладену у листі №29961/03 від 24.10.2019р. та підстави, викладені у ній, суд встановив, що відповідачем фактично не відмовлено у встановленні трудового стажу на підставі показів свідків, а роз`яснено процедуру, яка є обов`язковою для цього. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не допущено будь-яких порушень прав позивача в цій частині.

Крім того, у поданій 26.09.2018р. позивачем заяві (повторній) останній зазначав, що на комісії його звернення від 23.11.2018р. не було розглянуто, у зв`язку з чим просив повідомити про розгляд його звернення та за необхідності викликати свідків.

Відповідачем в свою чергу, у відповіді від 24.10.2019р. роз`яснено заявнику, що підтвердження стажу комісією здійснюється за умови призначення пенсії на пільгових умовах чи за вислугу років.

Так, у відповідності до п.3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006р. №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Таким чином, відповідачем у відповіді від 24.10.2018р. обґрунтовано зазначено про відсутність підстав для підтвердження трудового стажу позивача комісією.

З приводу вимоги ОСОБА_1 , викладеній у заяві від 23.11.2018р. щодо перегляду відповідачем його заяви про призначення пенсії та її задоволення суд зазначає наступне.

Як зазначено вище за результатами заяви позивача про призначення пенсії від 01.12.2017р. органом Пенсійного фонду прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Вказана відмова позивачем не оскаржувалась та на даний час є чинною, відтак, суд вважає, що відповідачем правомірно у відповіді від 24.10.2019р. зазначено про те, що підстав для повернення до розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.12.2017р. у пенсійного органу немає.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання протиправною та скасування відмови ГУПФУ в Чернівецькій області, оформленої листом від 24.10.2019р. є необґрунтований, а відтак не підлягає задоволенню.

Оскільки, судом встановлено, що на заяву позивача орган Пенсійного фонду надав обґрунтовану відповідь, суд вважає, що не має підстав для повторного розгляду такої заяви. Відтак, адміністративний позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

З приводу доводів позивача про те, що він звертався із заявою від 23.11.2019р. за адресою Герцаївського відділу обслуговування громадян, яка в подальшому скерована до ГУПФУ в Чернівецькій області, суд зазначає, що з поданої ОСОБА_1 заяви видно, що її адресовано Головному управлінню Пенсійного фонду в Чернівецькій області. Однак, у зв`язку з тим, що поштове відправлення позивачем направлено на адресу Герцаївського відділення, його в подальшому скеровано адресату. Доказів звернення з такою заявою саме до Герцаївського відділу позивачем не надано.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що заява безпідставно не розглянута відповідачем в межах звернення, оскільки, така заява не подана в порядку звернення громадян, разом з тим, її розглянуто та надано обґрунтовану відповідь.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідач, обґрунтовуючи підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, вказував на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки, він помилково вважає, що позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав, порушення яких, на його думку, виникли у період з 01.12.2017р. Однак, позивач оскаржує відмову органу Пенсійного фонду від 24.10.2019р., що свідчить про те, що строк звернення до суду з заявленими позовними вимогами позивачем не пропущено.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених вище обставин, проаналізувавши положення нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність свого рішення. Натомість, позивачем не надано суду доказів, які підтверджували обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Суд не вирішує питання щодо судових витрат, зважаючи на те, що позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову, при цьому, докази понесення судових витрат відповідачем у матеріалах справи відсутні, що не суперечить статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (с.Молниця Герцаївський район Чернівецька область, 60513; КР 673010)

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м.Чернівці, 58022; ).

Суддя В.О. Кушнір