Справа № 360/5059/19
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5059/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (далі відповідач, Луганський НДЕКЦ МВС України), в якому позивач просить:

- стягнути з відповідача за період з 12 серпня по 30 листопада 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення у розрахунку на місяць в сумі 20155,96 грн, в тому числі: - за серпень 2014 року (починаючи з 12 серпня 2014 року) - 2700,09 грн (дві тисячі сімсот гривень 09 копійок); - за вересень - 5742,19 грн (п`ять тисяч сімсот сорок дві гривні 19 копійок); - за жовтень 2014 року - 5742,19 грн (п`ять тисяч сімсот сорок дві гривні 19 копійок); - за листопад 2014 року - 5971,88 грн (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят одна гривня 88 копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 20.08.2003 по 06.11.2015 проходив службу в НДЕКЦ при ГУМВС України в Луганській області на різних посадах, та був звільнений згідно з Наказом № 408 о/с від 06.11.2015 з органів внутрішніх справ у запас ЗС України у званні підполковник міліції. З 01.07.2014 по 31.12.2014 проходив службу в НДЕКЦ при ГУМВС України у Луганській області на посаді начальника сектору комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи у сфері інтелектуальної власності відділу криміналістичної експертизи.

Позивач зазначає, що в період часу з 12.08.2014 по 07.11.2015 дійсно фактично безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. В указаний період часу участі в антитерористичній операції позивач не знаходився на лікарняному чи у відпустці.

З інформації та даних, викладених у довідці від 03.01.2017 № 19/113/5/71 позивач встановив, що йому за період з 01.08.2014 по 30.11.2014 не нараховувалась та не перераховувалась винагорода за участь в АТО, хоча, в ці місяці позивач вважає, що безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Позивач вважає дії відповідача, щодо не нарахування та несплати винагороди за участь в антитерористичній операції за період з 12.08.2014 по 30.11.2014 неправомірними.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху (арк. спр. 30-31).

09 грудня 2019 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків (арк. спр. 33-39).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду після усунення її недоліків, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (арк. спр. 1-3).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, про що надав письмовий відзив на позову заяву від 28.12.2019 вх. № 19/113/6-11834 (арк. спр. 44-48), у якому зазначив, що виплати винагороди за участь в АТО у 2014 році була передбачена постановою КМУ від 4 червня 2014 р. № 158 (далі - Постанова № 158) «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету».

Пунктом 2 Постанови № 158 встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Луганський НДЕКЦ МВС є розпорядником бюджетних коштів ІІІ-го ступеню. Тобто Луганський НДЕКЦ МВС одержує кошти з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (надалі - ДНДЕКЦ МВС), якому центр безпосередньо підпорядкований, тільки для безпосереднього витрачання згідно з кошторисом, який був затверджений розпорядником бюджетних коштів II ступеня - ДНДЕКЦ МВС, в обов`язках якого передбачено одержання коштів на видатки установи та розподіл сум коштів, визначених головним розпорядником для переказу безпосередньо підпорядкованим їм установам, підприємствам, організаціям. Наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 був виданий вже по закінченню бюджетного періоду, а тому Відповідач був позбавлений можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за період з червня по грудень 2014 року. На виконання Постанови № 158 МВС України було розроблено наказ від 23.07.2014 № 719 (далі - Наказ № 719) «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України», зареєстрований в МЮУ 08.08.2014 № 939/25716.

Луганський НДЕКЦ МВС є розпорядником бюджетних коштів ІІІ-го ступеню. Тобто Луганський НДЕКЦ МВС одержує кошти з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (надалі - ДНДЕКЦ МВС), якому центр безпосередньо підпорядкований, тільки для безпосереднього витрачання згідно з кошторисом, який був затверджений розпорядником бюджетних коштів II ступеня - ДНДЕКЦ МВС, в обов`язках якого передбачено одержання коштів на видатки установи та розподіл сум коштів, визначених головним розпорядником для переказу безпосередньо підпорядкованим їм установам, підприємствам, організаціям. Наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 був виданий вже по закінченню бюджетного періоду, а тому Відповідач був позбавлений можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за період з червня по грудень 2014 року.

На виконання Постанови № 158 МВС України було розроблено наказ від 23.07.2014 № 719 (далі - Наказ № 719) «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно- технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України», зареєстрований в МЮУ 08.08.2014 № 939/25716.

Пунктом 2 Наказу № 719 передбачено винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Пунктом 1 Положення про Науково-дослідний експертно-криміналістичний центр при Головному управлінні МВС України у Луганській області, затвердженого Наказом МВС України від 05.02.2013 № 97, визначено, що Центр - це державна спеціалізована науково-дослідна установа. Також вказаний факт відображено в Відомостях з ЄДРПОУ від 20.11.2014 реєстр. № 26-59, а саме організаційно правова форма Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні МВС України у Луганській області - державна організація (установа, заклад). Пунктом 1 Положення про Луганський науково-дослідний експертно-криміналістичного центр МВС України, затвердженого Наказом МВС України від 31.01.2017 № 77, зазначено, що Луганський НДЕКЦ МВС України - це державна спеціалізована установа. Пунктом 19 Положення про Луганський науково-дослідний експертно-криміналістичного центр МВС України, затвердженого Наказом МВС України від 31.01.2017 № 77, зазначено, що Луганський НДЕКЦ МВС - НДЕКЦ є юридичною особою публічного права, бюджетною установою. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань засновником Центра є Міністерство внутрішніх справ України, організаційно-правова форма - державна організація (установа, заклад). Пунктом 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 383/2011, визначено, що Міністерство внутрішніх справ України (МВС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 вищевказаного Положення, визначено, що МВС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління, управління МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, районні, районні в містах, міські управління (відділи), лінійні управління (відділи).

Відповідно до вимог п.п. 2 п. 5 цього Положення МВС України з метою організації своєї діяльності: здійснює добір кадрів в апарат Міністерства та на керівні посади в органах внутрішніх справ, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників апарату МВС України та інших органів внутрішніх справ.

Відповідач зазначає, що довідка від 18.08.2016 № А-5275 є неналежним доказом, бо має лише посилання на наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158. Саме наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 є доказом про те, що позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення у період часу з 12.08.2014. Наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 як належний доказ позивач суду не надав. Відповідач в свою чергу повідомляє, що у нього відсутній наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158, та надати суду копію цього документу відповідач не може.

Відповідач зазначив, що не може надати на вимогу суду належним чином засвідчені накази командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку участі ОСОБА_1 у проведенні антитерористичної операції (в тому числі участі у чергуваннях в добових нарядах щодо реагування на протиправні дії з боку незаконно озброєних формувань та диверсійно-розвідувальних груп, можливі прояви тероризму і сепаратизму, інші правопорушення, у відрядженнях тощо) та дату фактичного завершення токаї участі за період 12 серпня 2014 року по 30 листопада 2014 року, у зв`язку з тим, що не є розпорядником вказаних документів.

Відповідач зауважує, що позивач не надає доказів видання начальником органу внутрішніх справ наказів про виплату йому винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за спірний період.

На підставі викладеного відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Ухвалою суду від 08.01.2020 витребувано у Головного управління МВС України у Луганській області та Головного управління національної поліції України в Луганській області докази (арк. спр. 54-55).

Ухвалою суду від 09.01.2020 виправлено описку, допущену за текстом ухвали суду від 08.01.2020 про витребування доказів у справі № 360/5059/19, в зазначенні дати постановлення ухвали (арк. спр. 56).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, судом встановлено таке.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з 07.08.1999 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, в тому числі з 07.07.2014 по 31.12.201 в науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі при ГУМВС України у Луганській області на посаді начальника сектору комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи у сфері інтелектуальної власності відділу криміналістичної експертизи (арк. спр. 13-16, 24).

Відповідно до інформації, зазначеної в довідці про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 16.08.2016 № А-5275, позивач дійсно в період з 12.08.2014 по 07.11.2015 брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення (арк. спр. 21).

Зазначена інформація кореспондується із інформацією, зазначеною у витягах з наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 17.11.2015 № 321, 07.06.2015 № 158 (арк. спр. 74-79).

Відповідно до інформації, зазначеній у довідці Луганського НДЕКЦ від 27.12.2019 № 19/113/5-11772 позивач дійсно працював у Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі при ГУМВС України у Луганській області у період з серпня 2014 року по листопад 2014 року, його грошове забезпечення складало у серпні 2014 року 4593,75 грн, у вересні 2014 року 5742,19 грн, у жовтні 2014 року 5742,19 грн, у листопаді 2014 року 11943,75 грн (арк. спр. 49).

Згідно з інформацією, зазначеною у довідці від 27.12.2019 № 19/113/5-11771 позивач у період з серпня 2014 року по листопад 2014 року не отримував грошової винагороди за участь в анти терористичній операції у зв`язку з відсутністю фінансування (арк. спр. 50).

Спірним у справі є наявність підстав для нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 12.08.2014 по 30.11.2014.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про міліцію» форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Статтею 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону.

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

У спірний період (серпень - листопад 2014 року) питання виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції було врегульовано пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», відповідно до якого за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць, а також виданим на виконання цієї постанови наказом Міністерства внутрішніх справ України № 719 від 23 липня 2014 року.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 року № 158 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 719 від 23.07.2014, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Пунктом 2 наказу № 719 від 23.07.2014 встановлено: «Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ».

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах.

При цьому безпосередня участь в АТО на території Донецької та Луганської областей має бути обов`язково підтверджена наказами Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) та довідкою, виданою безпосередньо органом, в якому особа проходила службу.

Отже, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який свідчить про залучення особи до виконання заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою тощо та, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Як встановлено судом, безпосередня участь позивача з 12.08.2014 в проведенні антитерористичної операції території Луганської області підтверджена довідкою Головного управління Національної поліції у Луганській області від 16.08.2016 № А-5275 (арк. спр. 9).

Відповідачем будь-якої інформації та доказів, які б свідчили про те, що позивач виконував завдання керівництва штабу АТО, і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції у період з 12 серпня 2014 року по 30 листопада 2014 року до суду не надано.

З метою з`ясування всіх обставин справи судом вживались заходи, в тому числі витребування доказів.

Ухвалою суду від 08.01.2020 витребувано у Головного управління МВС України у Луганській області та Головного управління національної поліції України в Луганській області докази (арк. спр. 54-55).

На виконання вимог ухвали суду від 08.01.2020 Головне управління Національної поліції в Луганській області листом від 15.01.2020 № 27/11/28-2020 повідомило про відсутність витребуваних судом доказів (арк. спр. 65).

На виконання вимог ухвали суду від 08.01.2020 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області супровідним листом від 14.01.2020 вих. № 75/6 надано витяги з наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 07.06.2015 № 158 та від 17.11.2015 № 321 про перебування ОСОБА_1 у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення; та повідомлено, що інша запитувана судом інформація відсутня (арк. спр. 68).

Суд приймає до уваги те, що наданими доказами підтверджується, що керівництвом позивача не видавались накази про залучення позивача до виконання заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою тощо.

Отже докази на підтвердження фактичної участі позивача у проведенні антитерористичної операції, в матеріалах справи відсутні.

Відсутність відповідних наказів про залучення позивача до безпосередньої участі у виконанні заходів АТО у період з серпня 2014 по листопад 2014 року унеможливлює вирішення питання про нарахування позивачу винагороди за безпосередню участь в АТО за визначений період.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження доводів позивача щодо виконання ним завдань, пов`язаних з участю в АТО, за період з серпня по листопад 2014 року, а також беручи до уваги те, що виконання службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення АТО, в даному випадку у м. Рубіжному Луганської області, де позивач проходив службу, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу позовних вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 № 805/4523/16-а, провадження №№ К/9901/20506/18, К/9901/20508/18.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Луганський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова