Справа № 580/40/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року справа № 580/40/20

15 годин 55 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 580/40/20

за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави (вул. Софії Терещенко, 40а, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник позивача Дробот І.Л. за посвідченням, довіреністю]

до Зарічанської сільської ради (вул. Парламентарів, 21а, с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаська область, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача не прибув]

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

02.01.2020 заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Зарічанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, просить:

- визнати бездіяльність Зарічанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області щодо не затвердження плану проведення технічної інвентаризації дитячих ігрових майданчиків (елементу благоустрою), розташованих в с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаська область та с. Склименці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області протиправною;

- зобов`язати Зарічанську сільську раду Корсунь-Шевченківського району Черкаської області на черговій сесії вирішити питання про розроблення та затвердження плану технічної інвентаризації та паспортизації дитячих майданчиків розташованих в с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаська область та с. Склименці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

В обґрунтування вимог позивач посилається на ті обставини, що Звенигородською місцевою прокуратурою проведено перевірку стану законності питань дотримання законодавства України щодо благоустрою населених пунктів. За результатами перевірки виявлено недоліки щодо проведення технічної інвентаризації дитячих майданчиків, а саме: встановлено, що на балансі Зарічанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області знаходяться дитячі ігрові майданчики, розташовані в с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаська область (вул. Незалежності, 20а) та с. Склименці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (вул. Богуславська, 1б), однак згідно наданої відповідачем інформації рішення щодо затвердження планів паспортизації та технічної інвентаризації дитячих майданчиків не приймалось. Така бездіяльність відповідача порушує вимоги Закону України «Про благоустрій населених пунктів», призводить до безконтрольності за технічним станом об`єктів та може завдати шкідливих наслідків здоров`ю людей, що порушує визначені чинним законодавством інтереси держави. Позивач стверджує, що бездіяльність Зарічанської сільської ради щодо не затвердження відповідних планів технічної інвентаризації та паспортизації дитячих майданчиків є порушенням прав людей на безпечне довкілля, що становить суспільний інтерес та є складовою соціальної функції держави, призводить до порушень інтересів держави, а тому покладає на прокурора обов`язок звернення до суду для їх захисту, позаяк уповноважений орган не визначено. Представник позивача у судовому засіданні 27.01.2020 підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов.

24.01.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява за підписом сільського голови Зарічанської сільської ради М.В. Кравченка про визнання позову з клопотанням про розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с.36).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Конституцією України визначено: народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (статті 5), органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради (статті 140), витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою (статті 142), в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у порядку, що визначені законом.

Згідно статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами проведеного Звенигородською місцевою прокуратурою вивчення інформації щодо облаштування благоустрою населених пунктів, виявлено порушення в частині не затвердження планів інвентаризації та паспортизації об`єкту благоустрою населення, а саме щодо дитячих ігрових майданчиків, що розташований на території Зарічанської сільської ради з огляду на не проведення паспортизації, технічної інвентаризації, що негативно впливає на організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель та інженерних споруд, і може призвести, у разі їх не усунення, до настання шкідливих наслідків для життєдіяльності людей, зокрема дітей.

Згідно повідомлення сільського голови Зарічанської сільської ради від 24.12.2019 № 585 встановлено (а.с.13), що на території с. Склименці, Корсунь-Шевченківського району Черкаської області розміщено дитячі ігрові майданчики за адресою: вул. Незалежності, 20а, с. Склименці, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область; вул. Богуславська, 1б, с. Заріччя, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область обліковується на балансі Зарічанської сільської ради. Рішення про затвердження планів паспортизації та проведення технічної інвентаризації не приймалось.

Згідно відомостей офіційного сайта Зарічанської сільської ради (https://rada.info/rada/26323634/) у підпорядкуванні сільської ради перебувають: село Миколаївка, село Склименці, селище Хлерівка.

Виявлені порушення, на думку прокурора, свідчать про протиправну бездіяльність сільської ради у частині не виконання вимог Законів України «Про благоустрій населених пунктів» та Закону України «Про місцеве самоврядування» щодо не затвердження планів технічної інвентаризації та паспортизації елементів (частин) об`єктів благоустрою, а саме щодо ігрового майданчика, що у свою чергу порушує гарантовані Конституцією України права на безпечні умови для життя і розвитку людини.

Згідно статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може звернутися до суду щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що питання, вирішення яких віднесено до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради передбачено у статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР). Відповідно до пункту 44 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Благоустроєм населених пунктів, відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон № 2807-IV) є комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Під заходами з благоустрою населених пунктів слід розуміти роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів. Відповідно до частини 1, 2 статті 20 Закону № 2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Частиною 1 статті 10 Закону № 2807-IV визначено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів, створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб), визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою. Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 13 Закону № 2807-IV об`єктами благоустрою населених пунктів, серед іншого, є території загального користування та прибудинкові території. Елементами (частинами) об`єктів благоустрою, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 21 Закону № 2807-IV є обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків. У пункті 5 частини 2 статті 18 Закону № 2807-IV передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об`єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

На виконання зазначених положень статті 18 Закону № 2807-IV Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 29.10.2012 № 550 затверджено Інструкцію з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населених пунктів (далі Інструкція №550). Згідно пункту 1.3 Інструкції № 550 під паспортизацією об`єктів благоустрою варто розуміти складання технічних паспортів об`єктів благоустрою за результатами їх інвентаризації; під технічною інвентаризацією об`єктів благоустрою сукупність заходів з обстеження, спрямованих на підтвердження наявності об`єктів нерухомого майна, елементів благоустрою та оцінку їх технічного стану, а також наявності інженерних мереж на об`єкті благоустрою. Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 550 технічна інвентаризація та паспортизація об`єктів благоустрою проводяться власником, балансоутримувачем або виконавцем на підставі договору із замовником або самостійно. Пунктом 1.5 Інструкції № 550 передбачено, що технічна інвентаризація об`єктів благоустрою може бути плановою або позаплановою. Планова технічна інвентаризація повинна проводитись згідно з планами, затвердженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

З матеріалів справи встановлено, що сільська рада не виконала передбаченого Законом України «Про благоустрій населених пунктів» обов`язку, не розробила та не затвердила планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою дитячих майданчиків, розташованих на території с. Склименці та с. Заріччя.

Суд дійшов висновку, що відсутність затверджених актів та планових заходів щодо інвентаризації об`єктів благоустрою свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що, зважаючи на цільове призначення такого об`єкту благоустрою як спортивний майданчик, та не виконання суб`єктами благоустрою своїх обов`язків у цій сфері, порушує права користувачів цих об`єктів на безпечні умови для життя і розвитку.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за іншими ознаками. Конституцією України (стаття 51) проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 закріплено (стаття 3): Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби й органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали встановленим компетентними органами нормам, зокрема, щодо безпеки й охорони здоров`я та стосовно кількості й придатності їхнього персоналу, а також компетентного нагляду. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, увага насамперед приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини є одним із головних принципів розбудови системи соціальних послуг. Держава, виконуючи головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини, має не тільки утримуватися від непропорційних обмежень прав і свобод людини, а й вживати належних заходів для забезпечення можливості їх повної реалізації кожним, хто знаходиться під її юрисдикцією.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси (частина 6 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідач визнав позовні вимоги повністю, подавши письмову заяву від 23.01.2020 № 02-14/29 (а.с.36), що не суперечить закону та інтересам інших осіб.

Згідно статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог. Суд не приймає визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Підстав для неприйняття визнання адміністративного позову судом не встановлено.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина 2 статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до матеріалів справи підставою для звернення прокурора до суду слугувало не вчинення відповідачем дій щодо організації благоустрою населеного пункту, що прямо передбачено Законом №2807-IV.

Суд зазначає, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, діяв як посадова особа органу державної влади, виступаючи в інтересах Держави Україна.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача не надано суду доказів щодо розроблення та затвердження планів технічної інвентаризації та паспортизації дитячих ігрових майданчиків, розміщених за адресою: вул. Незалежності, 20а, с. Склименці, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область; вул. Богуславська, 1б, с. Заріччя, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область.

Враховуючи встановлену судом бездіяльність Зарічанської сільської ради щодо не розроблення та не затвердження планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населення (їх частин), а саме дитячих ігрових майданчиків, розташованих за адресою: вул. Незалежності, 20а, с. Склименці, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область; вул. Богуславська, 1б, с. Заріччя, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область, подання відповідачем заяви про визнання позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог деталізувавши місце знаходження дитячих ігрових майданчиків та зобов`язавши Зарічанську сільську раду на черговій сесії вирішити питання щодо розроблення та затвердження плану технічної інвентаризації та паспортизації дитячих ігрових майданчиків розташованих за адресою: вул. Незалежності, 20а, с. Склименці, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область; вул. Богуславська, 1б, с. Заріччя, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Частиною 1 статті 142 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого під час подання позову.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей. Згідно статті 17 Закону України «Про прокуратуру» керівник регіональної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання керівниками місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури. Оскільки позивач підпорядкований прокуратурі Черкаської області і не має статусу юридичної особи, то прокуратурою Черкаської області під час подання позовної заяви було сплачено 2102 грн 00 коп судового збору, що підтверджується платіжним дорученням від 19.12.2019 № 2313 (а.с.11) та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого під час подання позову, що становить 1051 грн.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Зарічанської сільської ради щодо не затвердження плану проведення технічної інвентаризації дитячих ігрових майданчиків (елементу благоустрою), розташованих в с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаської області та с. Склименці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області протиправною.

Зобов`язати Зарічанську сільську раду (вул. Парламентарів, 21а, с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаська область, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на черговій сесії вирішити питання щодо розроблення та затвердження плану технічної інвентаризації та паспортизації дитячих ігрових майданчиків розташованих за адресою: вул. Незалежності, 20а, с. Склименці, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область; вул. Богуславська, 1б, с. Заріччя, Корсунь-Шевченківський район, Черкаська область.

Повернути Звенигородській місцевій прокуратурі в особі прокуратури Черкаської області (бул. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, ) з Державного бюджету України п`ятдесят відсотків судового збору сплаченого відповідно до квитанції від 19.12.2019 № 2313 у сумі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: Звенигородська місцева прокуратура в інтересах держави [вул. Софії Терещенко, 40а, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, ідентифікаційний код юридичної особи в ];

відповідач: Зарічанська сільська рада [вул. Парламентарів, 21а, с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаська область, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 29.01.2020.

Суддя Л.В. Трофімова