Справа № 140/3518/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3518/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області (далі - Управління Укртрансбезпеки, відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови від 30.09.2019 № 157092 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 КАС України ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 1) та ухвалою суду від 26.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з викликом сторін (а.с. 50).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.08.2019 на 125 км дороги H-17 Львів-Луцьк інспектором відповідача-1 була проведена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт перевірки №164746. В акті зазначено про порушення позивачем статей 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг з перевезення вантажу без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водія за 28 попередніх днів та за 13.08.2019, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 цього Закону.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем-1 винесена постанова від 30.09.2019 № 157092 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача в сумі 1700,00 грн. Про яку він дізнався з постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2019 з примусового її виконання.

Позивач стверджує, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1576 (далі - Порядок №1567), оскільки позивач не був повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення суб`єктом господарювання законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило його права на захист, надання доказів та заперечень.

Також, посилаючись на підпункт 4 пункту 5 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", позивач зазначає, що Державна служба України з безпеки на транспорті забезпечує здійснення перевірок щодо наявності встановлених тахографів виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення. Оскільки позивач здійснював внутрішні перевезення, відтак обов`язок ведення та пред`явлення до перевірки, зокрема, листів режимів праці та відпочинку водія - тахокарт, у нього був відсутній.

На думку позивача вказане свідчить, що дії працівників Укртрансбезпеки, які відображені у акті №164746 від 13.08.2019, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, в частині ненадання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та 28 попередніх календарних днів вчинені з перевищенням повноважень і є протиправними. Зазначає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв, реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів, передбачена відповідальність згідно з абзацом 11 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і аж ніяк не ста оподаткованих мінімумів.

На підставі наведеного позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

У поданому до суду відзиві на позов (а.с. 24-31) представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що відповідно до вимог діючого законодавства обов`язок забезпечити транспортний засіб, який здійснює перевезення вантажів, діючим та повіреним тахографом покладений на автомобільного перевізника передбачений не тільки під час здійснення міжнародних перевезень, а й внутрішніх. Під час здійснення рейдової перевірки державні інспектори Управління Укртрансбезпеки у Волинській області виявили порушення вказаного обов`язку позивачем, про що склали акт проведення перевірки від 13.08.2019 та направили його за місцезнаходженням позивача. Повідомленням від 29.08.2019 позивача було запрошено на розгляд справи на 30.09.2019, шляхом відправлення на адресу позивача даного листа разом з копією акта проведення перевірки простою кореспонденцією. Водночас, направлення запрошення на розгляд справи простою кореспонденцією не може бути єдиною та самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки факт порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлений та нічим не спростований.

З врахуванням наведеного посилається на правомірність висновків, зроблених при проведенні перевірки, та вважає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесена відповідно до норм діючого законодавства і підстав для визнання її протиправною та скасування немає. За вказаних підстав просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач у відповіді на відзив не погоджується з аргументами відповідача з аналогічних підстав, що наведені у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2019 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області відповідно до направлення на перевірку від 09.08.2019 №011766 проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення, про що складено акт від 13.08.2019 №164749 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.34).

В акті зафіксовано, що 13.08.2019 о 16:25 год. на 125 км автомобільної дороги Н-17 Львів-Луцьк при перевірці автомобіля марки Renault Magnum, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 Водій надав для перевірки посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Волинській області документ, що посвідчує особу водія серії НОМЕР_2 від 01.08.2013 та в ході проведення перевірки встановлено, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлено порушення статей 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме здійснювалось надання послуг з перевезення вантажу без оформлення щоденних реєстраційних листів режимів праці та відпочинку водія за 28 попередніх календарних днів та за 13.08.2019.

Водій з актом перевірки ознайомився, підписав його та надав пояснення, суть яких полягає в тому, що відповідно до Положення № 340 використання тахокарт передбачено виключно під час виконання міжнародних перевезень, про що зроблено в акті відповідний запис.

29.08.2019 за вих. № 44502/21-1/24-19 ОСОБА_1 надіслане відповідачем повідомлення про те, що розгляд справи про порушення транспортного законодавства відбудеться 30.09.2019 з 09 по 13 год. (а.с. 36).

На підставі вищевказаного акту перевірки та за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем-1 30.09.2019 винесено постанову №157092 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.37).

Листом від 03.10.2019 за № 57092/21/24-19 копія вказаної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу була надіслана відповідачем-1 для виконання до відділу ДВС м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області та позивачу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-ІІІ).

Закон №2344-ІІІ регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За приписами частини третьої статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно з статтею 2 Закону №2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Згідно з статтею 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340), відповідно до пунктів 1.2, 1.3 якого Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктом 6.1 частини VI Положення № 340, зокрема, визначено, що вантажні автомобілі з повного масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно із пунктом 6.3 Положення № 340 водій, який керує транспортним засобом, що не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія, згідно додатку 3 Положення.

В даному випадку перевезення вантажу здійснювалося транспортним засобом, що належить ФОП ОСОБА_1 , повна маса якого становить більше 3,5 тонн, при цьому, вказаний автомобіль обладнаний діючим та повіреним тахографом, що підтверджується протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу Renault Magnum, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 21).

Статтею 48 Закону №2344-III передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Отже, перелік документів згідно з статтею 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

24.06.2010 Міністерством транспорту та зв`язку України, на виконання вимог законодавства про автомобільний транспорт, видано Наказ № 385 про затвердження інструкції з використання контрольних пристроїв(тахографів) на автомобільному транспорті, яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, та поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 1.4 Інструкції № 385 встановлено, що контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385, зокрема, передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв).

Згідно із пунктом 3.5 Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Окрім того, відповідно до пункту 3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа, строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Таким чином, чинне законодавство України передбачає прямий обов`язок водія мати при собі заповнені тахокарти.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 р. в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограмі за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в paзі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 1+28 тахограм.

Також суд звертає увагу, що законодавець чітко встановив обов`язок водія надати при перевірці відповідному державному органу тахокарти у визначеній кількості (а також Бланки підтвердження діяльності в разі відсутності тахокарт), а перевізників - забезпечити їх наявність у водія.

Однак, ФОП ОСОБА_1 , який в даному випадку є одночасно і перевізником і водієм, не дотримано вказаних умов.

При цьому, суд не приймає до уваги до твердження позивача про те, що при здійсненні внутрішніх перевезень у нього відсутній обов`язок заповнення тахокарт, оскільки відповідно до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за N 811/18106, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

В даному випадку перевезення здійснювалося транспортним засобом, що належить позивачу повна маса якого більше 3.5 тонн, який відповідно до вимог чинного законодавства обов`язково має бути обладнаний діючим та повіреним тахографом, а водій зобов`язаний мати при собі заповнені тахокарти.

Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акта- Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 №340, передбачено чинним законодавством.

Оскільки, позивач здійснював перевезення вантажів 13.08.2019, то відсутність у нього роздруківки даних роботи тахографа є правовою підставою для застосування адміністративного-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Таким чином, відповідно до абз. 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700,00 грн).

Щодо твердження позивача про неправильне визначення відповідачем суми штрафу, то суд його до уваги не приймає, з огляду на наступне.

Абзацом 11 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач здійснював внутрішнє перевезення вантажу на території України, при цьому штраф у даному випадку застосований за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини першої статті 60 цього Закону.

Відповідно до абз. 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що перелік документів, визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не є вичерпним, а необхідність мати у наявності роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом передбачена законодавством, тому штрафна санкція обрахована відповідачем правильно.

Разом з тим, як стверджує позивач в позовній заяві, відповідачем-1 не дотримано процедури розгляду справи про порушення на автомобільному транспорті, оскільки позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення позивачем транспортного законодавства.

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, згідно з вимогами Порядку № 1567 особа, що притягається до адміністративної відповідальності, повинна бути обізнаною про підстави притягнення до відповідальності та на участь у розгляді справи.

У матеріалах справи є наявне повідомлення від 29.08.2019 № 44502/21-1/24-19, адресоване ОСОБА_1 про розгляд справи на 30.09.2019 з 09 до 13 год. (а.с.36).

Як з`ясовано судом, повідомлення про розгляд справи було надіслане позивачу простою кореспонденцією, тобто вказане свідчить про те, що позивач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Проте, як свідчать матеріали справи, позивач який в даному випадку є і перевізником і водієм, на момент проведення перевірки був присутній при її проведенні, ознайомився з актом перевірки, складеним за результатами її розгляду та висловив свої пояснення.

Отже, на думку суду, позивачу було відомо про виявлені відповдіачем-1 під час перевірки порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та останній не був позбавлений можливості проявити свою ініціативу і вжити відповідних заходів шляхом подання відповідачу-1 доказів, які на його думку спростовують виявлені порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та поцікавитися у відповідачів про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

При цьому, надані позивачем до позовної заяви докази, не спростовують виявлені в ході проведення відповідачем-1 порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, проаналізувавши вищенаведене, суд зазначає, що за загальним правилом процедурні порушення, допущені контролюючим органом при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова Управління Укртрансбезпеки у Волинській області від 30.09.2019 №157092, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн. за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону України, є правомірною та скасуванню не підлягає.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачі належними та допустимими доказами довели правомірність прийнятої постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.09.2019 №157092, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, у відповідності до вимог статті 139 КАС України судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк