Справа № 240/239/20
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/239/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними бездіяльності та постанови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2019, винесену державним виконавцем Понамарьовою К.В. у виконавчому провадженні № 60607054;

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Понамарьової К.В. у виконавчому провадженні №60607054, що виявилось у не здійсненні жодних виконавчих дій аби боржник виконав комплекс заходів, які передбачені постановою КМУ від 22.08.2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду";

- зобов`язати державного виконавця Понамарьову Катерину Віталіївну відновити проведення виконавчих дій у ВП №60607054 та винести постанови про відкриття виконавчого провадження;

- зобов`язати державного виконавця Понамарьову Катерину Віталіївну після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вжити заходів до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню постанови КМУ від 22.08.2018 №649 при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №287/7/18-а від 02.05.2018, зокрема: провести облік рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №287/7/18-а від 02.05.2018 у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України; подати до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження вказаного судового рішення до боржника; копію вказаного судового рішення; розрахунок суми, що підлягає виплаті при виконанні вказаного судового рішення, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою;

- зобов`язати державного виконавця Понамарьову Катерину Віталіївну після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вжити заходів до Пенсійному фонду України щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню постанови КМУ від 22.08.2018 №649 при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №287/7/18-а від 02.05.2018, зокрема: утворити Комісію питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду у складі не менше семи осіб та затвердити її персональний склад Головою правління ПФУ; у місячний термін провести засідання Комісії питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на якому відкритим голосуванням прийняти рішення щодо надання пропозиції перерахунку коштів у сумі 32779,74 грн. боржнику в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області;

- зобов`язати державного виконавця Понамарьову Катерину Віталіївну після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вжити заходів до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню постанови КМУ від 22.08.2018 №649, при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №287/7/18-а від 02.05.2018, зокрема: у триденний строк повідомити стягувача в особі ОСОБА_1 про виділення коштів Пенсійним фондом України та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії здійснити виплату стягувану суми компенсації у розмірі 32779,74 грн, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

В обґрунтування позову вказано, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №287/7/18-а від 02.05.2018 зобов`язано Ємільчинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум перерахованої пенсії з 01.09.2010 по 28.02.2011 та доплати до пенсії з 01.12.2010 по 31.05.2011. В подальшому постановою державного виконавця Понамарьової К.В. від 15.11.2019 року (ВП №60607054) було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №3291 2018 та постановою державного виконавця від 26.12.2019 року (ВП №60607054) було повернуто виконавчий документ з причин встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника. Вважає рішення і бездіяльність державного виконавця протиправними, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено на 13.01.2020 без виклику сторін у судове засідання.

Позивач у позовній заяві просить розгляд провести за його відсутності.

27.01.2020 до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Відповідно до частини 3 статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця приватний виконавець.

Згідно з статтею 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Так, згідно з п.1 Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції).

Отже, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області не має статусу юридичної особи, не є суб`єктом владних повноважень, а тому не є належним відповідачем у справі.

Частиною 4 статті 48 КАС України визначено, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Згідно з ч.5 ст.48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З огляду на наведене, з урахуванням норм чинного законодавства та обставин справи, суд вважає за необхідне залучити Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в якості другого відповідача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 303/3418/17.

Керуючись приписами ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати перерахунку пенсії з 01.09.2010 по 28.02.2011 та доплати до пенсії з 01.12.2010 по 31.05.2011 та зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум перерахованої пенсії з 01.09.2010 по 28.02.2011 та доплати до пенсії з 01.12.2010 по 31.05.2011 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (а.с.7-12).

Виконавчий лист №3291 18 по вказаній справі отримано позивачем та спрямовано до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області для виконання (а.с.13).

Ухвалою суду від 04.11.2019 замінено сторону у виконавчому провадженні з Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а.с.14).

Постановою державного виконавця Понамарьової К.В. від 15.11.2019 (ВП №60607054) було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №3291 2018рік (а.с.15).

Постановою державного виконавця Понамарьової К.В. від 26.12.2019 (ВП №60607054) було повернуто виконавчий документ з причин встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника (а.с.16).

Листом від 27.12.2019 позивача повідомлено, що наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника (а.с.17).

Не погоджуючись з постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.3 ст.14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до положень ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.9 ч.1 ст.37 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 14.11.2019 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про примусове виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №287/7/18-а від 02.05.2018 (а.с.35-36).

У зв`язку з наведеним, державним виконавцем Понамарьовою К.В. 15.11.2019 винесено постанову про відкриття провадження виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого документу №287/7/18-а (а.с.38), про, що листом від 15.11.2019 №3.2/17490 повідомлено боржника (а.с.39).

Листом від 27.11.2019 №1089/02.15 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою (а.с.41).

Листом від 28.11.2019 №39824/04.5 боржник повідомив державного виконавця, що ОСОБА_1 на виконання рішення суду нараховано суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум перерахованої пенсії в сумі 32779,74 грн.

Вказано, що погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду здійснюються відповідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649. Виплата коштів на виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, проводяться у порядку черговості. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Сума нарахована ОСОБА_1 включена в реєстр сум, що підлягає виплаті відповідно до Порядку за 2018 рік (реєстраційний номер в реєстрі судових рішень № 34276) (а.с.46).

У зв`язку з вказаним, відповідачем прийнято спірну постанову від 26.12.2019 (ВП 60607054) про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.48-49).

Як попередньо зазначалось, постанова про повернення виконавчого документа обґрунтована встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Аналіз вказаних обставин дозволяє зробити висновок, що державним виконавцем здійснено всі можливі дії з метою своєчасного виконання рішення в повному обсязі.

Натомість наявна законом заборона на стягнення іншого майна боржника у вказаних правовідносинах унеможливлює вчинення державним виконавцем подальших дій на забезпечення виконання такого рішення.

Суд наголошує, що статтею 2 Закону України "Про джерела фінансування органів державної влади" визначено, що органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, боржник не є власником коштів, майна.

Таким чином, боржник не ухиляється від виконання рішення суду та виконує таке рішення в межах наданих повноважень, у зв`язку з чим, застосування державним виконавцем до боржника заходів примусового виконання є неможливим.

Судом встановлено, що державним виконавцем не могло бути вчинено інших законних дій спрямованих на виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, у державного виконавця після отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.11.2019 №39824/04.5 на виконання рішення суду, були всі законні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а та від 21 лютого 2018 року у справі №814/2655/14.

Згідно із частиною 1 статті 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Водночас, у зв`язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 05.06.2012 було прийнято Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", за змістом частини 1 статті 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, доводи позивача про відсутність правових підстав для винесення спірної постанови не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва