Справа № 357/10843/17
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія АгроПротект" до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренко О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія АгроПротект" звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренко О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , в якому просила:

- визнати протиправним рішення Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренко О.В. від 02.06.2017 року № 1211, про відмову у проведенні державної реєстрації змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект», що не пов`язані зі змінами в установчих документах, щодо зміни керівника та особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

- зобов`язати Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренко О.В. внести зміни, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, щодо зміни керівника та особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, виключивши ОСОБА_2 та включивши замість нього ОСОБА_1 , у відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект» ( код 36969566) до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано рішення Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренко О.В. від 02.06.2017 року № 1211, про відмову у проведенні державної реєстрації змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект», що не пов`язані зі змінами в установчих документах, щодо зміни керівника та особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, протиправним.

Зобов`язано Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренко О.В. внести зміни, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, щодо зміни керівника та особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, виключивши ОСОБА_2 та включивши замість нього ОСОБА_1 , у відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект» ( код 36969566) до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що загальні збори учасників щодо призначення керівника (директора) товариства не відбулися, тому державному реєстраторові не був наданий відповідний протокол загальних зборів, який би містив рішення про обрання директора товариства. Також, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що він не перебував у трудових відносинах із ТОВ «Компанія АгроПротект». В справі відсутня заява ОСОБА_1 про прийняття на роботу до товариства, контракт, трудовий договір із ним тощо. На копії наказу від 14 квітня 2015 року №14-1 відсутні відмітки про ознайомлення ОСОБА_1 із цим наказом. Із ОСОБА_1 не укладалося також договору доручення, відсутні будь-які інші документи, які б свідчили про його волевиявлення прийняти на себе обов`язки директора товариства.

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення загальних зборів учасників товариства від 05.03.2010 року, було створено ТОВ «Компанія АгроПротект», наказом 01.06.2010 року № 01 -К па посаду директора ТОВ «Компанія АгроПротект» було призначено ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1.6 Статуту ТОВ «Компанія АгроПротект», засновниками товариства є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з п. 14.7.4, п. 14.21, п. 14.22 Статуту ТОВ «Компанія АгроПротект», обрання та звільнення директора належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства; директор - є одноособовим виконавчим органом товариства.

19 січня 2015 року ОСОБА_2 до загальних зборів учасників товариства було подано заяву про звільнення його з посади директора ТОВ «Компанія АгроПротект» з 23.02.2015 року за власним бажанням, у порядку ст. 38 КЗпП України.

21 січня 2015 року ОСОБА_2 надіслав учаснику товариства ОСОБА_1 повідомлення про внесення змін до порядку денного чергових загальних зборів учасників ТОВ «Компанія АгроПротект» в зв`язку із подачею ним заяви про звільнення.

23 лютого 2015 року загальні збори учасників товариства не відбулися, у протоколі чергових зборів засновників ТОВ «Компанія АгроПротект» було зазначено, що збори не є правомочними в зв`язку з відсутністю повноважень представника засновника ОСОБА_1 представляти інтереси довірителя на зборах.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2015 року, у справі № 357/2535/15-ц (а.с. 9-11), було розірвано трудовий договір, укладений 01 червня 2010 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект», з дати набрання чинності рішенням суду по справі та звільнено ОСОБА_2 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект» за власним бажанням, на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП Ураїни, з дати набрання чинності рішенням суду по справі. Зазначене рішення набрало законної сили 14 квітня 2015 року.

Тобто, факт розірвання трудового договору та звільнення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ «Компанія АгроПротект» за власним бажанням, встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2015 року, та не потребують доказуванню при вирішенні даного спору, та не заперечується Державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренком О.В.

Наказом директора ТОВ «Компанія АгроПротект» ОСОБА_2 від 14 квітня 2015 року № 14/1, призначено тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ «Компанія АгроПротект» з 15 квітня 2015 року ОСОБА_1 (а.с. 12).

З метою внесення змін керівника до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, представник товариства звернулась до державного реєстратора та подала всі необхідні документи, передбачені ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», для проведення реєстраційної дії, а саме: заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (форма 3), оригінал рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2015 року у справі № 357/2535/15-ц з відміткою про набрання ним законної сили; оригінал наказу про призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора від 14 квітня 2015 року № 14/1, оригінал квитанції про оплату збору у розмірі 480, 00 грн., нотаріально засвідчену копію довіреності представника.

07 червня 2017 року представник товариства отримала від державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Тодоренка О.В. повідомлення від 02 червня 2017 року № 1211 про відмову в проведенні державної реєстрації внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект» відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» - документи суперечать вимогам Конституції та законів України, а саме порушено ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» - до компетенції загальних зборів належить утворення і відкликання виконавчого та інших органів, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 13 -20) та не заперечуються Відповідачем.

В обґрунтування заперечень Відповідачем зазначено, що згідно із ст.ст. 41, 59 Закону України «Про господарські товариства», до компетенції загальних зборів учасників товариства відносяться утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства, що також передбачено п. 14.7.4 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект», тому враховуючи, що не було надано протоколу загальних зборів учасників товариства щодо зміни виконавчого органу (директора) не було здійснено відповідні дії щодо внесення змін до реєстру.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2015 року, у справі № 357/2535/15-ц, було встановлено, що загальні збори учасників товариства не відбулися, у протоколі чергових зборів засновників ТОВ «Компанія АгроПротект» зазначено, що збори не є правомочними в зв`язку з відсутністю повноважень представника засновника ОСОБА_1 представляти інтереси довірителя на зборах, отже надати протокол загальних зборів учасників товариства щодо зміни виконавчого органу (директора) виявилось неможливим. Вказаним рішенням суду було розірвано трудовий договір, укладений 01 червня 2010 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект», з дати набрання чинності рішенням суду по справі та звільнено ОСОБА_2 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект» за власним бажанням, на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП Ураїни, з дати набрання чинності рішенням суду по справі. Зазначене рішення набрало законної сили 14 квітня 2015 року. Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренка О.В. від 02 червня 2017 року № 1211 про відмову у проведенні державної реєстрації змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія АгроПротект», що не пов`язані зі змінами в установчих документах, щодо зміни керівника та особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності не відповідає вимогам чинного законодавства, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору та вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами п.п. 1, 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Положеннями ч. п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16.

Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що Відповідно до п. 1.6 Статуту ТОВ «Компанія АгроПротект», засновниками товариства є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У пункту 4.1 Статуту ТОВ «Компанія АгроПротект» зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають по 50 % статутного капіталу товариства.

Згідно з пп. 14.7.4, п. 14.21, п. 14.22 Статуту товариства до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить обрання та відкликання членів виконавчого органу та ревізійної комісії товариства.

Управління поточною діяльністю товариства здійснює одноособовий виконавчий орган - директор.

Загальні збори учасників товариства обирають директора, який несе матеріальну відповідальність.

Відповідно до п. 14.12 Статуту ТОВ «Компанія АгроПротект» позачергові збори учасників, якщо інше не встановлено законом, скликаються головою зборів учасників товариства або виконавчим органом товариства у разі неплатоспроможності товариства, або загрози неплатоспроможності, при необхідності вирішення питань, які відносяться до виключної компетенції загальних зборів учасників, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього порубують інтереси товариства в цілому та в інших випадках встановлених законодавством.

Згідно з п. 14.26 Статуту товариства на період відсутності директора товариства його повноваження і обов`язки виконує особа, якої директор товариства передав свої повноваження відповідно до статуту.

За приписами п. 14.27 Статуту товариства директор товариства вправі і будь-який час, шляхом видачі довіреності, укладання договору доручення або інших шляхом, що не суперечить законодавству, передати частину своїх повноважень іншій особі.

За приписами пункту «г» частини 1 статті 41 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, чинній на момент виникнення спірний правовідносин) до компетенції загальних зборів належить утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства.

19 січня 2015 року ОСОБА_2 до загальних зборів учасників товариства було подано заяву про звільнення його з посади директора ТОВ «Компанія АгроПротект» з 23.02.2015 року за власним бажанням, у порядку ст. 38 КЗпП України.

Розірвання трудового договору ОСОБА_2 , укладеного 01.06.2010 року з ТОВ «Компанія АгроПротект» та звільнення ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «Компанія АгроПротект» встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2015 року, у справі № 357/2535/15-ц. Судом у цій справі встановлено, що 23.02.2015 року загальні збори учасників товариства не відбулися, у протоколі чергових зборів засновників ТОВ «Компанія АгроПротект» зазначено, що збори не є правомочними в зв`язку з відсутністю повноважень представника засновника ОСОБА_1 представляти інтереси довірителя на зборах.

Втім у даному рішенні в цивільній справі не висловлено жодних фактів стосовно обрання нового директора товариства.

Як зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що він повідомлень щодо скликання загальних зборів учасників з метою обрання нового директора ТОВ «Компанія АгроПротект» не отримував.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави вважати, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує корпоративний спір, оскільки вказані особи є учасниками товариства з моменту його утворення і мають рівні права та обов`язки як власники господарського товариства.

Задовольняючи даний спір суд першої інстанції фактично вийшов за межі предметної юрисдикції адміністративного судочинства, визначеної статтею 19 КАС України.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, яким передує невирішений корпоративний спір, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією змін керівника юридичної особи та зміни складу або інформації про засновників, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача та третіх осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 січня 2017 року у справі № 815/6165/14, а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 396/2550/17 та від 30 травня 2018 року у справі № 907/1215/15 та Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 826/1934/17.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що між Позивачем та Відповідачем (суб`єктом владних повноважень) немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Все це підтверджує, що даний спір потребує вирішення за правилами ЦПК України, який, зокрема, передбачає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

У справі, що розглядається, спір не обмежується оскарженням рішення, дії чи бездіяльності державного реєстратора, оскільки в його основі лежить корпоративний спір, який з урахуванням особливості справи не може бути вирішений в адміністративному суді, що обмежений при вирішенні таких спорів вимогами процесуального закону.

Розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідав би принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року (заяви N 29458/04 та N 29465/04), фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; … термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, помилково віднісши даний спір до публічно-правового.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 229, 238, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія АгроПротект" до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Тодоренко О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 28.01.2020 року.