Справа № 280/5194/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Справа № 280/5194/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (вул. Червоногвардійська, бу. 46, кв. 9, м. Запоріжжя, 69002) до Офісу великих платників Державної фіскальної служби (вул. Дегтярівська, буд. 11-г, м. Київ, 04119) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (далі - позивач) до Офісу великих платників Державної фіскальної служби (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2019, прийняте відповідачем, в частині 9047,80 грн.

Крім того, позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючим органом протиправно та необґрунтовано прийнято спірне податкове повідомлення рішення за результатами камеральної перевірки від 15.03.2019, в яких контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем порушено граничні строки для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН), які були складені в 2018 році та не підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) не платникам податку на додану вартість, що зумовило застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, у розмірі 9047,80 грн. На думку позивача, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1 статті 120-1 Податкового кодексу України, не застосовуються до платників податку за порушення ними граничного строку реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування трьох окремих видів: що не надаються отримувачу (покупцю); складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; складених на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Позивач наголошує, що зазначена несвоєчасна реєстрація податкових накладних жодним чином не призводить до ущемлення інтересів споживачів (покупців) у вигляді позбавлення їх права на податковий кредит, виходячи з того, що вони не є платниками податку на додану вартість та зазначені податкові накладні їм не надаються. З зазначених підстав просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2019 в частині суми 9047,80 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 29.10.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначене на 27.11.2019. Справу ухвалено розглядати без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

13.11.2019 відповідач подав відзив на позов (вх.№47443), в якому зазначено, що за результатами камеральної перевірки встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, які були складені ПАТ «Запоріжжяобленерго» в 2018 році та не підлягають наданню покупцям. Вказує, що за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН або відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН штрафні санкції, визначені Податковим кодексом України, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; оподатковуються за нульовою ставкою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні складені за операціями із постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на загальних засадах, а за несвоєчасну реєстрацію таких накладних передбачена відповідальність у вигляді штрафу, відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС було проведено камеральну перевірку ПАТ «Запоріжжяобленерго» () з питання своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН зареєстрованих у період з 13.12.2018 по 22.02.2019.

За результатами перевірки складено Акт камеральної перевірки від 15.03.2019 за №265/28-10-47-09/00130926 (а.с.18-19).

У висновках акту зазначено порушення позивачем п.201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН на загальну суму ПДВ 139162703,62 грн., у тому числі:

- що підлягають наданню покупцям в розмірі 40946688,14 грн. з порушенням терміну реєстрації до 15 календарних днів;

- що підлягають наданню покупцям в розмірі 89524093,44 грн. з порушенням терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- що підлягають/не підлягають наданню покупцям в розмірі 8674000,17 грн. з порушенням терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- що підлягають/не підлягають наданню покупцям в розмірі 17921,87 грн. з порушенням терміну реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

На підставі висновків Акту камеральної перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 № на суму 24608859,41 грн. (штраф в розмірі від 10% до 40% за порушення граничного строку для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН), прийняте Офісом великих платників податків ДФС (Запорізьке відділення).

Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме на зазначене податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України подано скаргу від 22.04.2019 №008-32/6843. Проте, рішенням Державної фіскальної служби України №27707/6/99-99-11-06-01-25 від 18.06.2019 в задоволенні скарги відмовлено, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.22-27).

З метою захисту своїх інтересів, позивач звернувся з вказаним позовом до суду з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.04.2019 в частині суми штрафу 9047,80 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які не підлягають наданню покупцям.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

В свою чергу за приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін, визначений абзацом першим пункту 201.1 статті 201 ПК України.

Пунктом 201.5 статті 201 ПК України передбачено, що для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні.

Відповідно до пункту 201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Актом перевірки №265/28-10-47-09/00130926 від 15.03.2019 встановлено, що позивачем порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 139162703,62 грн.

Позивачем не спростовано факт порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а лише зазначено про те, що штрафні санкції не підлягають застосуванню за вказане порушення.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

До матеріалів справи залучено копії податкових накладних, зазначених у розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних до податкового повідомлення-рішення від 08.04.2019 № (а.с.28-56), з яких встановлено, що податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 ПК України, містять код ставки податку на додану вартість 20, що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

Відтак, вказані пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України випадки не підпадають під правовідносин, в межах яких до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, оскільки спірні податкові накладні виписані на постачання товару неплатникам податку, а не на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування та/або які оподатковуються за нульовою ставкою, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена в постановах суду від 20.03.2018 у справі №826/1413/13-а, від 04.09.2018 у справі №816/1488/17, від 07.02.2019 у справі №808/3250/17, від 13.03.2019 у справі №813/4157/17, від 10.12.2019 №540/830/19.

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Одним із доводів позивача в позовній заяві є посилання на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі № 808/1842/17, якою задоволено позовні вимоги ПАТ Запоріжжяобленерго, визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію ДФС України (лист № 6304/6/99-99-15-03-02-15 від 28.03.2017) Щодо застосування штрафних санкцій на підставі п.п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України. На розсуд позивача, вказане судове рішення є преюдиціальною в даних правовідносинах.

Разом з тим, такі висновки є помилковими, оскільки статтею 78 КАС України, встановлено підстави для звільнення від доказування. Частиною четвертою цієї статті визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, не підлягають доказуванню певні обставини, які вже встановлені судом у іншій справі. В даному спорі спірним питанням є правильне застосування норми матеріального права, тобто тлумачення п.п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України, і застосування іншого судового рішення є недоцільним.

Вказане узгоджується з позицією Верховного суду від 07.02.2019 у справі №808/3250/17.

Посилання позивача на практику Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №808/2545/17 від 14.06.2018 у справі №808/2545/17, на думку суду, є помилковим, оскільки висновки суду щодо застосування зазначених норм права, що викладені у цій постанові, на час розгляду цієї справи змінилися.

Доводи позивача про те, що зазначена несвоєчасна реєстрація податкових накладних жодним чином не призводить до ущемлення інтересів споживачів (покупців) у вигляді позбавлення їх права на податковий кредит, виходячи з того, що вони не є платниками податку на додану вартість та зазначені податкові накладні їм не надаються, не звільняє позивача від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію відповідних податкових накладних у вказаному реєстрі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача не можуть бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.04.2019, в частині суми штрафу 9047,80 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, які не підлягають наданню покупцям.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (вул. Червоногвардійська, бу. 46, кв. 9, м. Запоріжжя, 69002, кож ) до Офісу великих платників Державної фіскальної служби (вул. Дегтярівська, буд. 11-г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 30.01.2020

Суддя Р.В. Кисіль