Справа № 640/580/20
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

31 січня 2020 року м. Київ № 640/580/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про відвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліної Л.О. від розгляду адміністративної справи

за позовомОСОБА_1
до третя особаМіністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Окружного адміністративного суду м. Києва Маруліної Л.О. перебуває адміністративна справа № 640/580/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

30 січня 2020 р. від позивача до суду надійшла заява позивача про відвід судді.

В обґрунтування заяви про відвід позивачем зазначено, що у позивача існують сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Маруліної Л.О., безпосередньо пов`язані з поведінкою судді під час розгляду справи і ухваленні рішення про забезпечення позову, про прийняття та зміст якого до оприлюднення ОСОБА_1 стало безпосередньо відомо від представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, крім того порушенням порядку визначення судді для розгляду справи, тобто відсутністю на офіційному інтернет ресурсі за посиланням https://court.gov.ua електронного протоколу автоматичного розподілу справ між суддями Окружного адміністративного суду м. Києва, що, на думку позивача, свідчить про заінтересованість та вплив Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на результати розподілу і в кінцевому випадку - на результати розгляду справи.

Ухвалою судді Маруліної Л.О. від 30.01.2020 заявлений відвід визнано необґрунтованим, заяву про відвід судді передано на автоматичний розподіл для визначення судді для її розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2020, заяву про відвід судді із справою передано для вирішення судді Васильченко І.П.

Розглянувши заяву та наявні матеріали, слід зазначити наступне.

Згідно із приписами частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Поряд з цим, частини четверта статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Водночас, Суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" (стаття 6 частина 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, у т.ч. подібних.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Газета Україна-центр" проти України" від 15 липня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться". На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі "Фей проти Австрії". Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд, ознайомившись в порядку письмового провадження із заявою ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. встановив, що вказана заява мотивована наявністю, на переконання позивача, обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді. Зокрема, позивач зазначає, що на офіційному інтернет ресурсі за посиланням https://court.gov.ua відсутній електронний протокол автоматичного розподілу справ між суддями Окружного адміністративного суду м. Києва, що на думку заявника, свідчить про порушення порядку визначення судді для розгляду справи. Крім того, заявник зазначає про те, що ухвалою від 21.01.2020 року було частково задоволено його клопотання про забезпечення позову, про прийняття та зміст якої до оприлюднення йому стало відомо безпосередньо від представника відповідача. Зазначене вказує про заінтересованість та вплив Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на результати розподілу і в кінцевому випадку - на результати розгляду справи.

Судом також встановлено, що копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2020 року про часткове забезпечення позову було отримано особисто ОСОБА_1 21.01.2020 року, про що міститься його розписка на вказаній ухвалі.

Суд зазначає, що мотиви, наведені заявником в заяві про відвід судді Маруліної Л.О. не дають підстав для застосування відводу судді, оскільки, такі твердження позивача щодо необ`єктивності судді зводяться до фактичної незгоди позивача із процесуальними рішеннями суду, жодним чином не свідчать про можливу упередженість судді при розгляді даної справи, та не є підставою для його відводу як це визначено ст.ст. 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо посилання позивача про відсутність на офіційному інтернет ресурсі електронного протоколу автоматичного розподілу справ між суддями суд вважає необґрунтованими оскільки за посиланням https://court.gov.ua/log_documents/319521/7126/ наявний звіт про автоматичний розподіл справи.

Інші підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що у випадку, якщо особа не погоджується з процесуальними діями суду, його рішеннями, від має право їх оскаржити в апеляційному та касаційному порядку за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, твердження позивача про сумніви в неупередженості судді Маруліної Л.О. є необґрунтованими та не підтверджуються належними і допустимими доказами, а подана заява про відвід судді не мотивована.

Обставин, які можуть вказувати, що суддя прямо чи опосередковано зацікавлений у результаті розгляду справи, не встановлено.

Відтак, суддя приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід та наявність підстав для відмови у її задоволенні.

Керуючись положеннями ст.ст. 36, 37, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. відмовити.

Відповідно до ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду (ч.3 ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя І.П. Васильченко