Справа № 753/4425/17
Суддя: Даниленко В. В.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4425/17
провадження № 2-а/753/265/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2017 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Даниленко В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Києва про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідачів та зобов`язати Лівобережного об`єднаного управління пенсійного Фонду України в м. Києві призначити їй пенсію за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року) на підставі її заяви, документів пенсійної справи, довідки Генеральної прокуратури України від 25.03.2016 №18-522 про заробітну плату з розрахунку 80 % від суми місячного заробітку без обмеження її максимального розміру 10740 грн. та здійснити виплату різниці в пенсії за минули час.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває на обліку в відповідача та отримує пенсію з 12.09.2012 року за вислугою років як працівник прокуратури.

Листом відповідача від 16.05.2016 №3247/14/Ч-313 на її заяву, було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру». Підставою відмови зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії / щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тому підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» за зверненнями, що надійшли після 01.06.2015 відсутні.

Вважає таке рішення управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва правонаступником якого є Лівобережного об`єднаного управління пенсійного Фонду України в м. Києві протиправним.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначаючи, що Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві діяло в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами та не порушувало прав позивача. За наведених обставин просить відмовити позивачу у задоволені адміністративного позову.

На підставі ст. 183-2 КАС України розгляд справи проводиться у скороченому провадженні, без виклику сторін, які беруть участь у справі, та без проведення судового засідання.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачка перебуває на обліку у Лівобережному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за вислугою років як працівник прокуратури, з 12.09.20125 року відповідно до ст.. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати старшого прокурора Генеральної прокуратури України.

16.05.2016 року звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом Управлінні Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва від 16.05.2016 року № 3247/14/Ч-313 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно з яким раніше призначені за цим Законом пенсії не перераховуються, а нові не призначаються.

Суд не може погодитися з твердженням Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (редакція, що діяла станом на час призначення пенсії), передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Законом України № 3668-VІ від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни, що стосуються призначення пенсій.

Зокрема, згідно ч. 3 вказаної статті, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включається в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно ж до нової редакції ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»), пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Водночас пенсія позивачеві була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», тобто до набрання чинності цими законами.

Отже, новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вищевказаними законами, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності. Крім того, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

З таких обставин, суд вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії такою, що не відповідає вимогам законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії та зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-522 від 25.03.2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 80% від суми місячної зарплати, без обмеження її максимального розміру, починаючи з 16.05.2016 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 17, 158-162 , 183-2 КАС України, ЗУ «Про прокуратуру», суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Києва про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Києва щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку раніше призначеної пенсії.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Києва провести ОСОБА_1 провести з 01.09.2016 року перерахунок розміру призначеної пенсії за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідно до вимог ст.50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 25.03.2016 року за № 18-522 про заробітну плату з розрахунку 80 відсотків від суми місячного заробітку, без обмеження її максимального розміру 10740 грн.

В решті відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Лівобережного Об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Даниленко В.В.