Справа № 520/12917/19
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

31 січня 2020 р. № 520/12917/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА" (вул. Космодем`янської Зої, буд. 61, м. Куп`янськ, Харківська обл., ) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, ) про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН № 1302425/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302426/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302427/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302428/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302429/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302430/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302431/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302432/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302433/42983845 від 08.10.2019 р., № 1326799/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326800/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326801/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326802/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326803/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326804/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326805/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326806/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326807/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326808/42983845 від 11.11.2019 р.;

- зобов`язати Державну податкову службу зареєструвати податкові накладні, подані Товариством з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА": № 84 від 02.09.2019 р., № 85 від 03.09.2019 р., № 86 від 04.09.2019 р., № 87 від 05.09.2019 р., № 88 від 06.09.2019 р., № 89 від 09.09.2019 р., № 90 від 10.09.2019 р., № 91 від 12.09.2019 р., № 92 від 13.09.2019 р., №111 від 01.10.2019 р., № 112 від 02.10.2019 р., № 113 від 03.10.2019 р., № 114 від 04.10.2019 р., №115 від 04.10.2019 р., № 116 від 08.10.2019р., № 117 від 08.10.2019р., № 118 від 08.10.2019 р., № 119 від 09.10.2019 р., № 120 від 09.10.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати таблицю даних платника податку № 1 від 02.11.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА";

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що на виконання приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України Товариство з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА" (далі за текстом ТОВ "АДЕОНА") було складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні. Однак реєстрація таких накладних була зупинена на підставі пп.2.1. п. 2 та пп. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Контролюючим органом запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. На виконання зазначеної вимоги, позивачем на підтвердження реальності господарської операції з контрагентами та відповідності постачання обсягам придбання надавались контролюючому органу відповідні документи. Однак, відповідач все одно вище перелічені податкові накладні не зареєстрував. Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, який просив задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 03.12.2019 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 03.12.2019 р. була надіслана позивачу та отримана ним 12.12.2019 р.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 03.12.2019 р. була надіслана відповідачу та отримана ним 07.12.2019 р.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ТОВ "АДЕОНА" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 06.05.2019 р. Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (КВЕД 08.12). Позивач здійснює свою діяльність відповідно до статуту (т. 1 а.с. 19 24).

Відповідно до приписів п. 201.10. ст. 201 ПК України ТОВ "АДЕОНА" у рамках укладених правочинів складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 84 від 02.09.2019 р., № 85 від 03.09.2019 р., № 86 від 04.09.2019 р., № 87 від 05.09.2019 р., № 88 від 06.09.2019 р., № 89 від 09.09.2019 р., № 90 від 10.09.2019 р., № 91 від 12.09.2019 р., № 92 від 13.09.2019р., №111 від 01.10.2019 р., № 112 від 02.10.2019 р., № 113 від 03.10.2019 р., № 114 від 04.10.2019 р., №115 від 04.10.2019 р., № 116 від 08.10.2019р., № 117 від 08.10.2019р., № 118 від 08.10.2019 р., № 119 від 09.10.2019 р., № 120 від 09.10.2019 р.

Однак, з інформації, направленої на адресу позивача ДФС України через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" реєстрація документів була зупинена на підставі п. 206.16 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки зазначена податкова накладна відповідає вимогам п.п. 1.6 п. 1 та п. 2.1 п. 2 "Критеріїв ризиковості платника податків". Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не дивлячись на те, що суб`єкту владних повноважень були направлені документи, що підтверджують реальність здійснення господарської операції контролюючий орган виніс наступні рішення про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН № 1302425/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302426/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302427/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302428/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302429/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302430/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302431/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302432/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302433/42983845 від 08.10.2019 р., № 1326799/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326800/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326801/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326802/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326803/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326804/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326805/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326806/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326807/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326808/42983845 від 11.11.2019 р.

Вважаючи зазначені рішення протиправними, а свої права порушеними позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України/.

За змістом підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до вимог п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 117), податкові накладні/розрахунки коригування, що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D>0,03, Р<РмЧ1,4, де:

D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T;

S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами;

T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування;

P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування;

Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/ розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування.

Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

Згідно з вимогами п. 4 Порядку № 117 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, такі податкова накладна/розрахунок коригування не підлягають моніторингу та підлягають реєстрації в Реєстрі.

Як убачається з п. 5 Порядку № 117, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Згідно з вимогами п.п. 6 та 7 Порядку № 117 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Слід зазначити, що положення пунктів 6 та 7 Порядку № 117 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов`язків контролюючих органів.

Разом з тим, реєстрацію поданих позивачем зупинено через те, що вони відповідають вимогам пп. 1.6 п. 1 та вимогам пп.2.1. п. 2

Критеріїв ризиковості платника податку Згідно з вимогами п. 10 Порядку № 117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

У Листі Державної фіскальної служби України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 "Критерії ризиковості платника податку", зокрема, в п. 1 зазначено: "Платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо:

комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС".

Як встановлено судом, в отриманих квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних не наведено жодного з під критеріїв п.п. 1.6. п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків, якому би відповідав платник станом на момент формування квитанції про блокування податкових накладних, як це передбачено підпунктом 3 п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної (у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку).

Відповідачем лише процитовано зміст п. 201.16. ст.201 Податкового кодексу України, та запропоновано "надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄДРПН", але жодні конкретні пропозиції щодо необхідних документів відсутні.

Окрім того, суд наголошує на тому, що квитанції, які були подана до суду, не містить (чітко не виокремлено) передбачених п.п.2.1 п. 2 "Критеріїв ризиковості здійснення операцій"

Верховний Суд у постанові від 23.10.2018 р. по справі № 822/181/18 зазначив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

У п. 14 Постанови № 117 встановлено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

За п.15 Постанови письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Пунктом 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою №117 Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р., визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як встановлено судом, позивачем було подано своєчасно та за встановленою формою (у відповідності до приписів пунктів 15 та 16 Постанов № 117 та п.п. 201.16.1, п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України) Комісії ДФС Повідомлення разом із додатками - первинними документами, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій по контролюючим органом неправомірно відмовлено в реєстрації податкової накладної.

В ході розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що господарські операції, за результатами яких позивачем складено податкові накладні № 84 від 02.09.2019 р., № 85 від 03.09.2019 р., № 86 від 04.09.2019 р., № 87 від 05.09.2019 р., № 88 від 06.09.2019 р., № 89 від 09.09.2019 р., № 90 від 10.09.2019 р., № 91 від 12.09.2019 р., № 92 від 13.09.2019 р., №111 від 01.10.2019 р., № 112 від 02.10.2019 р., № 113 від 03.10.2019 р., № 114 від 04.10.2019 р., №115 від 04.10.2019 р., № 116 від 08.10.2019р., № 117 від 08.10.2019р., № 118 від 08.10.2019 р., № 119 від 09.10.2019 р., № 120 від 09.10.2019 р. носять реальний характер, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та оформленими належними чином документами первинного бухгалтерського обліку.

Суд зазначає, що як підтверджується матеріалами справи позивачем були надані контролюючому органу всі первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, а в поясненнях позивачем було зазначено, як проходила господарська операція.

З метою здійснення основного виду господарської діяльності між позивачем ТОВ "АДЕОНА" та ТОВ "КОМПАНІЯ ІНТЕРТЕХНІКА" укладено договір поставки № 529/19 від 03 червня 2019 року, відповідно до якого позивач як постачальник зобов`язується передати у власність покупця ТОВ "КОМПАНІЯ ІНТЕРТЕХНІКА" лісоматеріали партіями, ціна та кількість товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура, одиниці виміру) вказується в специфікаціях, що є невідємними частинами договору, поставки здійснюються автомобільним та залізничним транспортом на умовах СРТ (фрахт/перевозка оплачені до (назва місця призначення вказується в Специфікації), розрахунки проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок протягом 3-х днів по факту поставки Товару, датою поставки вважається дата, вказана на штемпелі станції відправлення на залізничній квитанції (накладній про видачу Товару перевізнику (вантажоодержувачу).

Позивачем та ТОВ "КОМПАНІЯ ІНТЕРТЕХНІКА" складено та підписано специфікації № 1 від 03 червня 2019 року, № 2 від 22 липня 2019 року. № 3 від 19 серпня 2019 року, на виконання умов договору та вказаних специфікацій ТОВ "АДЕОНА" було поставлено ТОВ "КОМПАНІЯ ІНТЕРТЕХНІКА" лісоматеріали, складені та підписані відповідні видаткові накладні та товаротранспортні накладні, документи на підтвердження зазначеної господарської операції містяться в матеріалах справи.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару були складені наступні податкові накладні № 84 від 02.09.2019 р., № 85 від 03.09.2019 р., № 86 від 04.09.2019 р., № 87 від 05.09.2019 р., № 88 від 06.09.2019 р., № 89 від 09.09.2019 р., № 90 від 10.09.2019 р., № 91 від 12.09.2019 р., № 92 від 13.09.2019 р., №111 від 01.10.2019 р., № 112 від 02.10.2019 р., № 113 від 03.10.2019 р., № 114 від 04.10.2019 р., №115 від 04.10.2019 р., № 116 від 08.10.2019р., № 117 від 08.10.2019р., № 118 від 08.10.2019 р., № 119 від 09.10.2019 р., № 120 від 09.10.2019 р.

Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку про реальність господарських операцій позивача із зазначеними контрагентами. Окрім того, суд наголошує на тому, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (абзац 9 ч.2 статті 9 Закону № 996-ХІV).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Наявність або відсутність окремих документів, як і певні недоліки в їх заповненні (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є і підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема інших первинних документів, випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), Верховний суд України у постанові від 27.10.2015 р. у справі № 826/661/14 (№ 21-1539а15) дійшов висновку, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Щодо посилань відповідача на відсутність сертифікатів якості (відповідності), суд зазначає, що сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію, ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 05.02.2019 у справі № 813/123/16.

Поряд з викладеним, не враховано висновок Верховного Суду України, який звернув увагу на те, що платник податків, за умови його необізнаності, не може нести відповідальність за недобросовісні дії свого контрагента, а тим більше перевіряти чи реальною була воля засновників даного підприємства на здійснення господарської діяльності.

Тому посилання контролюючого органу на відсутність документів на підтвердження завантаження-розвантаження ТМЦ та інше не може беззаперечною свідчити про відсутність реальних господарських операцій.

Суд зазначає, що факт зупинення реєстрації податкових накладних у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Крім того, правочин, вчинений між позивачем та зазначеними вище контрагентами не визнано у судовому порядку нечинним, доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та контрагентами, та на те, що такі документи надавались разом із повідомленням та надані до суду, відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Аналізуючи дані положення КАС України, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010 р., (зі змінами), яким передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами ПК України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами ч. 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Щодо встановлення судового контролю, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 372 КАСУ у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, суд вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові по справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого рішення та враховуючи, що встановлення зазначеного зобов`язання є правом суду, а не його обов`язком, тому в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення слід відмовити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Щодо вимоги зареєструвати таблицю даних платника податку № 1 від 02.11.2019 р., подану Товариством з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА"

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі за позовом ТОВ "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Таким чином позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється згідно вимог статті 139 КАС України.

На підставі викладеного та, керуючись приписами ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 258, 262, КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА" (вул. Космодем`янської Зої, буд. 61, м. Куп`янськ, Харківська обл., ) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, ) про скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН № 1302425/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302426/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302427/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302428/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302429/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302430/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302431/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302432/42983845 від 08.10.2019 р., № 1302433/42983845 від 08.10.2019 р., № 1326799/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326800/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326801/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326802/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326803/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326804/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326805/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326806/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326807/42983845 від 11.11.2019 р., № 1326808/42983845 від 11.11.2019 р.

Зобов`язати Державну податкову службу зареєструвати податкові накладні, подані Товариством з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА": № 84 від 02.09.2019 р., № 85 від 03.09.2019 р., № 86 від 04.09.2019 р., № 87 від 05.09.2019 р., № 88 від 06.09.2019 р., № 89 від 09.09.2019 р., № 90 від 10.09.2019 р., № 91 від 12.09.2019 р., № 92 від 13.09.2019 р., №111 від 01.10.2019 р., № 112 від 02.10.2019 р., № 113 від 03.10.2019 р., № 114 від 04.10.2019 р., №115 від 04.10.2019 р., № 116 від 08.10.2019 р., № 117 від 08.10.2019р., № 118 від 08.10.2019 р., № 119 від 09.10.2019 р., № 120 від 09.10.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В іншій частині позовних вимог - відмовити

Стягнути з Державної податкової служби України (Львівська пл., 8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕОНА" (вул. Космодем`янської Зої, буд. 61, м. Куп`янськ, Харківська обл., )суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 січня 2020 року.

Суддя Полях Н.А.