Справа № 280/3352/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 грудня 2019 року 16:36Справа № 280/3352/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Лузан К.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Білик О.В.

представників відповідача Лактіонової О.М., Александрова М.В.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

не з`явився

за позовом ОСОБА_1

до Запорізької митниці ДФС

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів за шостим методом від 09.04.2019 №UA 112000/2019/000021/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.04.2019 № UA 112080/2019/00345 за ВМД № UA 112080/2019/010823.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність рішення про коригування митної вартості від 09.04.2019 №UA112080/2019/000021/1 щодо придбаного автомобіля марки RENAULT, модель MEGANE, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.04.2019 №UA112080/2019/00345, прийняті відповідачем за результатами перевірки митної декларації від 03.04.2019 №UA112080/2019/010823, з огляду на надання всіх необхідних документів для застосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Ухвалою суду від 15.07.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №280/3352/19. Підготовче засідання призначено на 29.07.2019.

Ухвалою суду від 29.07.2019 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів. Підготовче засідання відкладено до 03.10.2019.

08.08.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№32848), у якому зазначено, що при перевірці правильності визначення митної вартості заявленого до митного оформлення товару виявлено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена. З цією метою від позивача витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, проте таких документів не надано. Враховуючи той факт, що на момент подачі митної декларації декларантом надано неповні відомості щодо митної вартості товару, органом доходів і зборів здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням інформації, наявної в органі доходів і зборів та прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 09.04.2019 №UA112080/2019/000021/1; у митному оформленні митної декларації від 03.04.2019 №UA112080/2019/010823 відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.04.2019 №UA112080/2019/00345. Також зазначено, що в позовній заяві позивач, викладаючи обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, посилається на документи (докази), які до митного оформлення не надавались. Відтак подані до суду документи, які не подавалися при митному оформленні, не можуть вважатися такими, що були наявні на момент прийняття митним органом оскаржуваного рішення. Крім того, вказує на факт неподання документів на підтвердження заявленої митної вартості товару і під час дії гарантійних зобов`язань. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

24.09.2019 до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№39707), в якій позивачем зазначено про надання документів, що підтверджують митну вартість транспортного засобу, а саме PRO FORMA від 14.02.2019 №15037 на суму 7600 EURO, під час оформлення попередньої вантажної митної декларації №UA112080/2019/009536, та рахунку-фактуру (FACTUUR) від 05.03.2019 №20181011 на суму 7600 EURO. Також вказує, що копії квитанцій про оплату від 15.02.2019 на суму 3000 EURO та від 27.02.2019 на суму 4600 EURO не надавалися до митного органу під час митного оформлення товару, оскільки їх отримано на вимогу позивача від продавця транспортного засобу у зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішення та картки відмови. На думку позивача, для митного оформлення достатньо наданого рахунку-фактури. Вказує, що мав намір скористатися гарантійним терміном та надати копії вказаних квитанцій, проте, через необхідність оплачувати час перебування транспортного засобу в зоні митного контролю, з метою випуску товару у вільний обіг та отримання посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, сплатив митні платежі у збільшеному розмірі, не надавши отримані від продавця квитанції. Також позивач зазначає, що митний орган, приймаючи рішення про коригування митної вартості, встановив ціну за непошкоджений автомобіль, в той час як автомобіль, що підлягав декларуванню, вже був у використанні та мав пошкодження, що підтверджується самим митним органом відповідно до Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів.

Ухвалою суду від 03.10.2019 зупинено провадження у справі до 07.11.2019.

15.10.2019 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача (вх.№42453), в яких зазначено, що при прийнятті оскаржуваного рішення та картки відмови митний орган керувався Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 №689.

04.11.2019 суду надано відповідь на додаткові пояснення, в якій, окрім іншого, вказано на протиправність використання митним органом програмного продукту SCHWACKENET, що використовується при здійсненні контролю за правильністю визначення вартості бувшого у використанні транспортного засобу, оскільки наданий відповідачем витяг з вказаної програми містить суттєві відмінності між даними транспортного засобу, зазначеного у витязі, та даними транспортного засобу, що був предметом митного оформлення.

Ухвалою суду від 07.11.2019 поновлено провадження у справі.

Протокольною ухвалою від 07.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в цей же день.

В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача надав пояснення, відповідно до яких між ним та позивачем укладено договір надання брокерських послуг. Вказує, що позивачем надано йому документи, які, на його думку, є достатніми для митного оформлення товару, та які подано до органу доходів і зборів, що підтверджується графою 44 митної декларації від 03.04.2019 №UA112080/2019/010823. В подальшому, після спрацювання системи управління ризиками, органом доходів і зборів визначено митну вартість товару, з якою позивач не погодився та скористався правом, наданим статтею 55 Митного кодексу України, а саме випуску товару, що декларується, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Вказує, що наданий до митного оформлення рахунок-фактура підтверджує вартість транспортного засобу і є достатнім документом для визначення його митної вартості за першим методом, а також зазначає, що органом доходів і зборів розраховано митну вартість без урахування наявних на автомобілі пошкоджень, тому вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими.

В судовому засіданні оголошено перерву до 05.12.2019.

У судовому засіданні 05.12.2019 представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзиві, представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях.

05.12.2019, на підставі ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

20.03.2019 ОСОБА_1 подано попередню вантажну митну декларацію №UA112080/2019/009536 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу автомобіля марки RENAULT, модель MEGANE, який в подальшому був ввезений на територію України за ціною 7600 EURO, з якої сплачено митні платежі (а.с.18).

03.04.2019 між позивачем (Довірителем) та ФОП ОСОБА_2 (Повіреним) укладено договір доручення, відповідно до умов якого Повірений приймає на себе зобов`язання щодо декларування в митних органах України товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, що переміщуються Довірителем через митний кордон України, а також проведення інших дій, пов`язаних з митним оформленням товарів (а.с.23-24).

03.04.2019 ОСОБА_2 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу: автомобіль легковий, що був у використанні, призначений головним чином для загального перевезення людей на дорогах загального використання марки RENAULT, модель MEGANE до митного контролю надіслано засобами електронного зв`язку митну декларацію (далі - МД) №UA112080/2019/010823 (а.с.25-29).

До митного оформлення позивачем надіслано документи, зазначені в гр. 44 МД UA112080/2019/010823 від 03.04.2019, а саме:

1. Рахунок-фактура (FACTUUR) №20181011 від 05.03.2019 на суму 7600 EURO (а.с.31).

2. Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA209020/2019/16070 від 25.03.2019 (а.с.32-33).

3. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №373582191 від 25.10.2018.

4. Договір про надання послуг митного брокера (а.с.23-24).

5. Висновок №08/2341/4879 від 26.03.2019 (а.с.35).

6. Сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA/009/90229-1 від 27.03.2019 (а.с.36).

7. Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FJ 530954 (а.с. 38).

8. Паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_1 (а.с.16).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, у митного органу виникли сумніви щодо достовірності фактурної вартості заявленого до митного оформлення товару, встановлено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме:

- відповідно до п.2 розділу І наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» документами, що підтверджують право власності на ТЗ є: придбані (отримані) у громадян чи підприємств засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо, натомість до митного органу не подано жодного документу, що посвідчує придбання транспортного засобу;

- відповідно до п.2, п.3 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України до митного оформлення декларантом не надано документів, що підтверджують митну вартість, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, додатки до нього у разі їх наявності; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- у органу доходів і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 13650 євро/шт.

Враховуючи вищезазначене, позивача повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, наступні документи для підтвердження митної вартості: 1) договір купівлі-продажу та додатки до нього у разі їх наявності; 2) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку транспортних засобів; 3) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 4) висновки про якісні та вартісні характеристики транспортного засобу, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, про вартість транспортного засобу (а.с.29).

Також, відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, позивача повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

09.04.2019 ФОП ОСОБА_2 письмово відмовився від надання протягом 10 днів додаткових документів (а.с.30).

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.04.2019 №UA 112000/2019/000021/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.04.2019 №UA112080/2019/00345 (а.с.40).

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 09.04.2019 №UA 112000/2019/000021/1 визначено вартість автомобіля марки RENAULT, модель MEGANE в розмірі 13650 євро.

В обґрунтування вказаного рішення відповідачем зазначено, що відповідно до частини 4 статті 368 Митного кодексу України у митного органу є сумніви щодо достовірності фактурної вартості заявленого до митного оформлення товару та відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за товар. Так, позивачем не надано жодного документа, що посвідчує придбання транспортного засобу; не надано документів, що підтверджують митну вартість, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, банківські платіжні документи, що стосуються оцінювання товару; у органу доходу і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 13 650 євро. Декларанту запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість, проте останній відмовився від їх надання. Метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовується через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару; метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів не може бути застосовано у зв`язку із відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів; метод визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) не застосовується у зв`язку із відсутністю інформації щодо складових митної вартості. Таким чином, митна вартість імпортованого товару визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації. Враховуючи вимоги частини 2 статті 64 Митного кодексу України, використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 13 650 євро.

Оформлення вищезазначеного товару декларантом здійснено та випущено у вільний обіг за митною декларацією від 09.04.2019 №UA112080/2019/011353 (а.с.41-43).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів (ч. 1 ст. 368 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органом доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням з органом доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч. 2 даної статті.

В даному випадку суд дійшов висновку, що митний орган мав право витребувати від декларанта додаткові документи, оскільки ним до митної декларації не надано зовнішньоекономічний договір (контракт) та будь-які платіжні документи на підтвердження митної вартості задекларованого товару.

На момент декларування позивачем імпортованого товару, неподання до митного органу відповідних платіжних документів є порушенням вимог ч. 2 ст. 53 та ч.1 ст. 368 МК України, оскільки оплата товару позивачем мала бути вже здійснена.

Згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно до п. 4 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України).

Згідно ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч. 9 ст. 55 Митного кодексу України).

Слід зазначити, що під час дії гарантійних зобов`язань декларантом, для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, додаткові документи не надавались, що не заперечується позивачем.

При цьому, в матеріалах справи наявні копії PRO FORMA від 14.02.2019 №15037; квитанції про оплату від 15.02.2019 на суму 3000 EURO; квитанції про оплату від 27.02.2019 на суму 4600 EURO; рахунку про оплату від 27.02.2019 на суму 4600 EURO; рахунку на ремонт від 14.03.2019 на суму 6113 злотих; експортної декларації MRN 19ВЕЕ666 (а.с.19-21, 47-48).

Вказані документи до митного оформлення не надавались, що підтверджується графою 44 МД №UA112080/2019/010823 від 03.04.2019 та попередньої декларації №UA112080/2019/009536 від 20.03.2019.

Крім того, вказані документи не надано ні додатково, ні на вимогу про надання додаткових документів, ні під час дії гарантійних зобов`язань.

Слід зазначити, що надання до митного оформлення лише рахунку-фактури, без підтвердження його оплати належними документами, не підтверджує вартість товару, що декларується.

Посилання позивача на неможливість скористатися «гарантійним терміном» для надання протягом нього документів, що підтверджують вартість розмитненого товару, не підтверджено будь-якими доказами.

Суд зазначає, що подані до суду документи, які не були подані при митному оформленні, не можуть вважатися такими, що були наявні на момент прийняття митним органом оскаржуваного рішення.

Щодо питання порівняння заявленої митної вартості з наявною у Запорізької митниці інформацією слід зазначити про таке.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача (відзиву та пояснень до відповіді на відзив) у органу доходів і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості задекларованого товару на рівні 13650,00 євро/шт. (згідно з ресурсом schwackenet.de, враховуючи VIN-код (VF1RFB8), що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на дійсній вартості імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ).

Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з Пунктом 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Таким чином, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості.

Згідно зі статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ ніщо не повинно тлумачитися так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнюватися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо:

- використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні;

- та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вже зазначалось вище, позивач не надав у повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість.

Митна вартість може бути визнана за умови надання наступних додаткових документів: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На думку суду, митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України.

Відповідно до ч. 2 Розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 №689 (далі - Методичні рекомендації), робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості товарів, окрім іншого, шляхом:

- вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості;

- перевірка документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування;

- перевірки включення/невключення складових митної вартості, в тому числі на підставі наявної у митного органу інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо);

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

- перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження;

- перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну;

- перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів;

- перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів;

- перевірки наявності прийнятих іншими митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, що й оцінювані товари за результатами спрацювання критерію автоматизованої системи аналізу та управління ризиками;

- перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу, тощо.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч. 3 ст. 58 МК України).

Частиною 4 статті 368 МК України передбачено, що у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 57 МК України проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів і декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та подібних (аналогічних) товарів не можуть бути прийняті в зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог та умов статей 59, 60 МК України. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не можуть бути прийняті у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно з вимогами та умовами статей 62 та 63 МК України. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями ГАТТ, відповідно до положень статті 64 МК України.

Відповідно до Розділу 5 Методичних рекомендацій, передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації:

- спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС;

- спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;

- інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;

- інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару;

- інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи;

- інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС;

- цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- інформація отримана з мережі Інтернет.

Використане джерело інформації: інформація згідно з ресурсом schwackenet.de (система оцінки транспортних засобів SCHWACKENET), щодо вартості задекларованого товару на рівні 13650,00 євро/шт., враховуючи VIN-код (VF1RFB8) транспортного засобу.

SCHWACKENET - це програмний продукт що використовується при здійснені контролю за правильністю /визначення вартості бувших у використанні транспортних засобів. Система SCHWACKENET - це міжнародна загальновизнана та загальнодоступна інтернет - платформа. Довідник SCHWACKENET, видавництва Еuгоtах, використовується і фахівцями-товарознавцями експертами при визначенні рівня вартості вживаних транспортних засобів.

Так, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за №1074/8395, із змінами та доповненнями (надалі - Методика), встановлено, що вартість колісних транспортних засобів (далі КТЗ) та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах без врахування витрат на навантаження, вивантаження, перевантаження КТЗ (його складників), вартості транспортування; страхових сум; комісійних та брокерських винагород, інших витрат. (п. 7.53 Методики).

Згідно з Методикою Провідними країнами - експортерами КТЗ є:

Німеччина - для КТЗ європейських і японських виробників;

США - для КТЗ американського ринку автомобілів (п. 7.53.1 Методики).

У додатку 8 до Методики вказано перелік рекомендованих нормативно -правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням. Серед рекомендованих джерел вказаний періодичний довідник SuperSCHWACKE виробництва Eurotax, Швейцарія.

Таким чином Запорізькою митницею обґрунтовано використана інформація щодо вартості аналогічного товару з періодичного довідника SuperSCHWACKE виробництва Eurotax, Швейцарія.

Суд не приймає посилання позивача на те, що органом доходів і зборів невірно визначено митну вартість транспортного засобу з огляду на те, що автомобіль мав пошкодження, оскільки декларантом зі свого боку не вжито будь-яких заходів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Отже, враховуючи вищезазначене суд вважає, що прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 09.04.2019 №UA112080/2019/000021/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.04.2019№ UA112080/2019/00345 є обґрунтованими та такими, що скасуванню не підлягають.

З урахуванням наведених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання щодо судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 28.01.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко