Справа № 300/2364/19
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2020 р. справа № 300/2364/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Еліпс" до управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за № 55/1009/m.5/2019 від 21.11.2019 року, рішення "Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)", -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліпс" звернулося до суду з позовом до управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за № 55/1009/m.5/2019 від 21.11.2019 року, рішення "Про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ)" від 13.11.2019 року за № 18.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем під час проведення позапланового заходу зроблено помилкові висновки про те, що виробничий цех та складські приміщення по вул. Галицькій, 126м в м. Рогатині належать до хімічного виробництва, і відповідно не можуть відноситись до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а також те, що вказані об`єкти відносяться до першої категорії планової діяльності згідно Закону України "Про оцінку впливу на довкілля". В той же час, вказаний висновок спростовується матеріалами проектної документації. Крім того, звертає увагу суду на протиправність дій відповідача щодо проведення перевірки, оскільки в силу вимог ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" повноваження відповідача щодо контролю поширюються лише на об`єкти, які перебувають на стадії підготовчих та будівельних робіт. В той же час, на момент проведення перевірки позивачем оформлено право власності на виробничий цех та складські приміщення по вул. Галицькій, 126м в м. Рогатині. З цих підстав вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають до скасування.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 24.12.2019. В зазначеному відзиві відповідач проти позову заперечив, просив задоволенні позову відмовити (а.с.55-64).
06.01.2020 позивачем подано відповідь на відзив, в якому просив позов задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві (а.с.95-98).
Відповідач своїм правом на подання заперечення не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.
З метою перевірки достовірності даних наведених у вказаній декларації, відповідачем наказом №440-П/1009/1.5/2019 від 23.10.2019, призначено проведення позапланового заходу на об`єкті будівництва: будівництво виробничого цеху та складських приміщень на вул. Галицька, 126м, м. Рогатин Івано-Франківської області та видано направлення №440/1009/m.7/2019 (а.с.74, 75).
В період з 23.10 по 05.11.2019 головними інспекторами будівельного нагляду Мандриком М.Я., Шимонівським А.В. та Бойко П.П. проведено позаплановий захід нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва - виробничий цех та складські приміщення на вул. Галицькій, 126м в м. Рогатин Івано-Франківської області, замовник ТОВ "Еліпс", за результатами якого складено акт за №440/1009/m.7/2019 від 05.11.2019 (а.с.78-85).
Перевіркою виявлено порушення вимог ч. 10 ст. 39, абз. 14 ч. 5 ст. 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: замовником у поданій декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) надано недостовірні дані: проектною організацією та замовником визначено клас наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва СС1 (згідно розрахунку класу наслідків доданого до пояснювальної записки до робочого проекту) та підтверджено експертною організацією (експертний звіт № 09-187-18 від 23.05.2018) в той час як потужність об`єкта - "Виробничий цех та складські приміщення на вул. Галицькій, 126м в м. Рогатин Івано-Франківської області" (виготовлення пластмасових виробів різної ємкості для забезпечення потреб харчової промисловості із поліетилену високого тиску та поліпропілену) - 830 т/рік (відповідно до наведених техніко-економічних показників у пояснювальній записці до робочого проекту та в експертному звіті № 09-187-18 від 23.05.2018). Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" цей об`єкт належить до першої категорії видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля (хімічне виробництво, в тому числі виробництво полімерних і полімервмісних матеріалів потужністю понад 10 тонн на рік). Відповідно до абз. 14 ч. 5ст. 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" до незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти, які підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України "Про оцінку впливу на довкілля". Отже, проектною організацією і головним архітектором проекту, замовником будівництва та експертною організацією занижено клас наслідків (відповідальності) під час розроблення та затвердження цієї проектної документації.
У зв`язку з виявленими порушеннями за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, 21.11.2019 головним інспектором будівельного нагляду винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за № 55/1009/m.5/2019, якою до ТОВ "Еліпс" за допущення порушення, передбаченого абзацом 2 пункту 4 частини 2 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 72 324 гривні (а.с.89, 90).
Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за № 55/1009/m.5/2019 від 21.11.2019 року та рішенням №18 від 13.11.2019, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Вирішуючи даний спір суд враховує наступне.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що об`єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов`язаного комплексного розміщення основних об`єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів.
Об`єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об`ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об`єктів будівництва, що визначаються відповідно до: у населених пунктах меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні; за межами населених пунктів меж приміських зон, а також функціональних зон відповідно до містобудівної документації на регіональному рівні.
Об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", постановою Кабінету Міністрів України за №553 від 23.05.2011 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (далі Порядок).
Під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб`єктів містобудування (юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) на об`єктах будівництва органи державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, пункту 3 статті 22 "Прикінцеві положення" Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (пункт 1 Порядку).
Відповідно до пункту 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.
Аналізуючи вказані норми права, суд зазначає, що суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи, а процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил вчиняється під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Відповідно до частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності підлягає державній реєстрації прав.
Частиною 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Судом встановлено, що 26.10.2019 за ТОВ "Еліпс" зареєстровано право власності на збудований об`єкт - виробничий цех та складські приміщення розташовані на вулиці Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.43).
Відтак, під час проведення перевірки та на момент прийняття оскаржуваних рішень, виробничий цех та складські приміщення, що розташовані на вулиці Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області втратили ознаки об`єктів будівництва, а ТОВ "Еліпс" - суб`єкта містобудування, в розмінні Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №553 від 23.05.2011.
Одночасно з цим, суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Аналогічно, стаття 1 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначає, що замовник це фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування.
Стаття 23 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначає права замовника на проектування і будівництво об`єктів архітектури, до яких належать право: обирати архітектора розробника проекту або залучати його за результатами архітектурного чи містобудівного конкурсу, обирати підрядника на будівництво або залучати його за результатами будівельного тендера; затверджувати проект, якщо він не суперечить законодавству, містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки; здійснювати контроль і технічний нагляд за додержанням вимог містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки під час проектування об`єкта архітектури, затвердженого проекту під час будівництва; залучати осіб, які мають кваліфікаційний сертифікат, для здійснення функцій замовника та інжинірингу.
Також, стаття 27 вказаного Закону встановлює обов`язки замовника та підрядника під час створення об`єкта архітектури та передбачає, що вказані особи зобов`язані: доручати виконання окремих видів проектних і будівельних робіт особам, які мають відповідну ліцензію; обирати виконавців робочої документації для будівництва з додержанням вимог статті 8 цього Закону; забезпечувати будівництво об`єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов`язковою; не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону; поінформувати у триденний строк місцеві органи охорони пам`яток історії та культури про нововиявлені під час будівельних робіт об`єкти, що мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення; не включати до завдання на проектування вимог, що суперечать вимогам законодавства України, затвердженій містобудівній документації, державним нормам, стандартам і правилам. Замовники, крім виконання обов`язків, зазначених у частині першій цієї статті, також зобов`язані передавати один комплект проектної документації, за якою збудовано об`єкт архітектури, власникові такого об`єкта для постійного зберігання.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 321 Цивільного кодексу України також гарантує непорушність права власності, відповідно до якої право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Аналіз зазначених норм права є підставою для висновку про відсутність у позивача прав та обов`язків замовника будівництва, суб`єкта містобудування, оскільки об`єкт виробничий цех та складські приміщення, що розташовані на вулиці Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області належить позивачу на праві приватної власності, на ньому не здійснюється будівництво.
Враховуючи, що ТОВ "Еліпс" не є суб`єктом містобудування, то виробничий цех та складські приміщення розташовані на вулиці Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області, відповідно не підлягають державному архітектурно-будівельному контролю управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.
Як наслідок, в управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області не було правових підстав для проведення позапланової перевірки позивача.
Відсутність у відповідача права на проведення позапланової перевірки позивача виключає можливість для прийняття відповідачем будь-яких рішень, а прийняті рішення є протиправними та підлягаю скасуванню.
Що стосується виявлених порушень то слід зазначити, що частиною 1 ст. 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта.
Клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством.
Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови) (ч. 2, 3 ст. 32 Закону України № 3038-VI).
Частиною 5 ст. 32 зазначеного Закону встановлено, що усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.
До незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти: характеристики можливих наслідків від відмови (стану об`єкта, при якому неможливо використовувати його або складову частину за функціональним призначенням) яких перевищують:
- рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно перебуватимуть на об`єкті, - 50 осіб;
- рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які періодично перебуватимуть на об`єкті, - 100 осіб;
- рівень матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта, - 2500 мінімальних заробітних плат;
- пам`ятки культурної спадщини національного та місцевого значення, визначені відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини";
- нове будівництво яких здійснюється в охоронній зоні пам`яток культурної спадщини національного та місцевого значення (розміри охоронної зони не можуть бути менші за два горизонтальні або два вертикальні розміри пам`ятки);
- об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки";
- житлові будинки понад чотири поверхи.
Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності",. віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва. Об`єкту присвоюється найвищий клас наслідків (відповідальності) за одним із критеріїв, встановлених частиною п`ятою цієї статті. Правильність визначення класу наслідків (відповідальності) перевіряється під час проведення експертизи проектів, якщо здійснення такої експертизи є обов`язковим відповідно до закону.
Повідомленням про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/ про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) відповідача повідомлено про початок будівництва об`єкту: "Нове будівництво. Будівництво виробничого цеху та складських приміщень на вулиці Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області".
Проектною організацією, головним архітектором проекту визначено клас наслідків СС1 та експертною організацією, що відображено в Акті перевірки.
В той же час, відповідачем не надано жодних доказів, а саме експертного висновку, який би вказував на протилежне та який би міг слугувати підставою для формування висновків відповідача під час проведення перевірки.
Окрім того, слід зазначити, що згідно частини 8 статті 32 вказаного Закону під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва клас наслідків таких об`єктів визначається самостійно відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю або із залученням експертної організації чи експерта, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.
Тобто, в силу вимог закону, у відповідача відсутні повноваження на визначення класу наслідків на об`єктах будівництва, за виключенням об`єктів самочинного будівництва. В той же час, доказів, здійснення позивачем самочинного будівництва об`єкту "Нове будівництво. Будівництво виробничого цеху та складських приміщень на вулиці Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області", відповідачем не надано.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про внесення позивачем недостовірних відомостей до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), є помилковими, і виключно суб`єктивним припущенням особи, яка проводила позаплановий захід та не підтверджене жодними доказами.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за № 55/1009/m.5/2019 від 21.11.2019 року та рішення "Про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ)" від 13.11.2019 року за № 18, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За визначенням частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України). При цьому, у відповідності частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправними та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за № 55/1009/m.5/2019 від 21.11.2019 року та рішення "Про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ)" від 13.11.2019 року за № 18.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.