Справа № 826/1979/17
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 січня 2020 року

Київ

справа №826/1979/17

адміністративне провадження №К/9901/34590/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Блажівської Н.Є.,

суддів: Олендера І.Я., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керченський стрілочний завод" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкової вимоги та рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керченський стрілочний завод" звернулось до суду позовом у якому просило: скасувати податкову вимогу №9170-17 від 24 червня 2016 року та рішення про опис майна у податкову заставу №9170-17 від 24 червня 2016 року, видані Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві; зобов`язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві привести заборгованість в інтегрованій картці особового рахунку ТОВ "Керченський стрілочний завод" у відповідність діючому законодавству, забезпечивши списання безнадійного податкового боргу, що виник з початку тимчасової окупації внаслідок обставин непереборної сили та підтверджений Сертифікатами Торгово-промислової палати, до зміни місцезнаходження позивача на іншу території України відповідно до пунктів 15.1 статті 15 Закону №1636, підпункту 4 пункту 2 ст.101 Податкового кодексу України, підпункту 4 пункту 2.1 розділу ІІ та підпункту 1 пункту 4.1 розділу ІV "Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків", затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №577.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2019 року, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві №9170-17 від 24 червня 2016 року; визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві №9170-17 від 24 червня 2016 року.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2019 року, у якій відповідач просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишено без руху та запропоновано скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали надати суду касаційної інстанції надання документа про сплату судового збору у розмірі, встановленому законом та належних доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою у строк, визначений законом, або вказати інші підстави для поновлення цього строку..

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено скаржнику 26 грудня 2019 року, що підтверджується реєстраційною карткою поштового повідомлення в системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Крім того, відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ Укрпошти відправлення за ідентифікатором внутрішнього поштового відправлення 104, яке надсилалось на адресу Головного управління ДФС у м. Києві рекомендованим листом, вручене за довіреністю 26 грудня 2019 року.

Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано главою 2 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 329 якого встановлено строк для подання касаційної скарги.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 Кодексу адміністративного судочинства України , однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на те, що скаржником у встановлені строки не усунуто недоліки касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищенаведеного та керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керченський стрілочний завод" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкової вимоги та рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська

Судді І.Я. Олендер

В.П. Юрченко