Справа № 500/1595/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1595/19 пров. № 857/11530/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю позивача Романюк М.М,

за участю представника відповідача Живчик В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року, прийняте суддею Мандзій О.П. об 11 годині 23 хвилині у місті Тернополі, повний текст складений 02.10.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі ГУ ДПС у Тернопільській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі ГУ ПФУ в Тернопільській області) про визнання протиправною бездіяльність службових осіб Лановецького ОУПФУ та Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо не зарахування у стаж сплату внесків до Пенсійного фонду України протягом 1994-1997 років і стягнути із них солідарно відшкодування заподіяної шкоди в результаті бездіяльності шкоди у розмірі 16381,20 грн.; визнання протиправними дії службових осіб ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо призначення пенсії з 06.09.2018 року і зобов`язати призначити пенсію з 13.06.2018 року з виплатою належних коштів за період з 13.06.2018 року по 06.09.2018 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року позов задоволений частково. Визнано протиправними дії Лановецького ОУПФУ щодо непризначення пенсії за віком ОСОБА_1 з 13.06.2018 року. Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 13.06.2018 року по 05.09.2019 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позов, судом першої інстанції проведено аналіз норм спеціального законодавства та зроблено висновок, що підприємець може підтвердити свій стаж документами про виплату страхових внесків, а саме до 01.07.2000 року та за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (маються покликання на постанову Верховного Суду від 26.10.2018 року у справі №643/20104/15-а).

Виходячи з обставин справи, та аналізу законодавчих норм, безпідставним є не врахування до страхового стажу періоду роботи позивача за період 1994 1997 років як фізичної особи підприємця.

Також встановлено, що на час звернення позивача 15.08.2018 року про призначення пенсії, у відповідача було достатньо інформації про сплату страхових внесків ОСОБА_1 за 1994 1997 роки та можливостей її підтвердити.

З аналізу п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», датою виникнення в ОСОБА_1 права на пенсію за віком є 13.06.2018 року, однак, призначено таку лише 06.09.2018 року, незважаючи на дату первинного звернення (15.08.2018 року), тому порушене право підлягає захисту.

Що стосується вимоги про стягнення солідарно з відповідачів шкоди у розмірі 16381, 20 грн., то участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування була добровільною та волевиявленням позивача, а умови договору про одноразову сплату у такій системі були виконані сторонами у повному обсязі. Відтак, позов в цій частині не може бути задоволений.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги звертається увага на те, що судом не враховано, що заява про призначення пенсії за віком може бути подана не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Право на призначення пенсії у позивача виникло 13.06.2018 року .

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що заява про призначення пенсії за віком до Пенсійного фонду надійшла від представника позивача лише 06.09.2018 року, протилежного не встановлено.

Водночас, висновки суду про те, що роз`яснення позивачу органами Пенсійного фонду від 15.08.2018 року питання про наявний страховий стаж, слід вважати як звернення за призначенням пенсії за віком без подання відповідної заяви із долученням відповідних документів, є помилкові.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що право на пенсію у неї виникло 12.06.2018 року, заяву від її імені представником подано 06.09.2018 року, тобто до закінчення трьохмісячного строку з дня досягнення пенсійного віку, тому у суду не було підстав встановлювати факт звернення до вказаної дати. Звернута увага на п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», коли пенсія призначається з більш раннього строку.

ГУ ПФУ в Тернопільській області подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечення явки представника.

Колегія суддів вбачає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами на підставі наявних доказів. Крім того, звертає увагу, що явка представника ГУ ПФУ в Тернопільській області не визнавалась судом обов`язковою, відтак не перешкоджає розгляду справи. Причому на подібному й наполягали учасники справи в судовому засіданні.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом із матеріалів справи встановлено, що представник позивача - Вавілон Л.М. 15.08.2018 року звернулась із заявою про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з заявою було подано копію паспорта та ідентифікаційного коду; доручення; трудову книжку з копіями вкладиша; копію свідоцтва про народження дітей; копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, зареєстрованого 14.11.2005 року та витяг з Єдиного державного реєстру, виданого про період підприємницької діяльності з 14.11.2005 року по 27.10.2014 року; довідки про стаж роботи; виписку з історичної довідки.

Згідно поданих вищенаведених документів та інформації з бази даних реєстру застрахованих осіб за даними персоніфікованого обліку загальний стаж роботи ОСОБА_1 станом на дату настання права на пенсію за віком 13.06.2018 року становив 24 роки 2 місяці 27 днів.

Між представником позивача та ГУ ДФС у Тернопільській області 05.09.2018 року укладено договір №0011 про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (а.с.28-29).

Представник позивача за дорученням 06.09.2018 року звернувся до Лановецького ОУПФУ із заявою про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.17), до якої було долучено ряд документів, в тому числі договір про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування від 05.09.2018 року №0011 (а.с.129-130).

Відповідно до протоколу №740 від 11.09.2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію 06.09.2018 року, загальний стаж становить 25 років 28 днів (а.с.18).

Позивач 08.11.2018 року звернувся до Лановецького ОУПФУ із заявою про перерахунок стажу на підставі довідки державного реєстратора відділу реєстрації Підволочиської районної державної адміністрації №43 від 07.11.2018 року про період реєстрації підприємцем з 20.05.1994 року по 18.04.2001 року (а.с.25), за результатами розгляду якої страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 20 днів (а.с.20).

Звернення позивача про повернення сплачених коштів у розмірі 16381,20 грн., залишено без задоволення ГУ ДФС у Тернопільській області відповідно до листа від 16.02.2019 року №168/6-4/19-00-53 (а.с.26) та Лановецьким ОУПФУ згідно листа від 18.04.2019 року №2435/02 (а.с.27).

За результатами розгляду заяви про призначення позивачу пенсії з 13.06.2018 року та виплатити таку за період з 13.06.2018 року по 06.09.2018 року (а.с.91), Лановецьке ОУПФУ листом від 02.08.2019 року №3773 (а.с.97-99) повідомило, що пенсія призначена та перерахована відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Як передбачено ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно п. «а» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Положеннями ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (надалі Порядок) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Також, п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 визначено, зокрема, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01.07.2000 року та за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Зазначений вище висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 року у справі №643/20104/15-а.

У матеріалах справи наявна копія довідки від 07.09.2018 року №1636/8/19-12-08-10 (а.с.24), виданої Підволочиським відділенням Кременецькою ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області Романюк М.М. про те, що остання (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 1994 р. по 1997 р. не перебувала на обліку в Підволочиському відділенні Кременецької ОДПІ.

Однак, як вбачається із відповіді Державного реєстратора відділу державної реєстрації Підволочиської райдержадміністрації вих №43 від 07.11.2018 року, наданої ОСОБА_1 на її звернення від 07.11.2018 року, вона була зареєстрована підприємцем з 20.05.1994 р. по 18.04.2001 р. (а.с.25).

Довідкою №218/02 від 23.01.2015 року, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області Романюк М.М. (а.с.133) та довідкою, виданою Лановецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області від 09.11.2018 року №25 (а.с.132) підтверджено сплату позивачем страхових внесків за період з 1994 року по 1997 рік включно.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив про безпідставне не врахування до страхового стажу періодів роботи позивача за 1994-1997 роки як фізичної особи підприємця при розгляді питання про призначення пенсії за віком.

З приводу покликання апелянта на те, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви, відтак пенсія позивачу повинна бути призначена з 06.09.2018 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи те, що звернення за призначенням пенсії датоване 06.09.2018 року, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, то призначення пенсії має відбутися саме 13.06.2018 року (після дати досягнення позивачем пенсійного віку 12.06.2018 року).

Зазначене вище відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року у справі №522/24498/16-а.

Досліджувати перше звернення позивача до Пенсійного фонду, що датоване 15.08.2018 року не є необхідним, виходячи з того, що звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 308 КАС України, апеляційний суд не надає оцінки позовній вимозі про відшкодування шкоди в результаті бездіяльності у розмірі 16381,20 грн., оскільки така не стосується доводів та вимог апеляційної скарги.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі № 500/1595/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 30.01.2020 року