Справа № 320/1942/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1942/19 Суддя (судді) першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва, за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - позивач, апелянт, ДАБІ Україна) звернулась у суд з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 05 липня 2019 року позов повернуто ДАБІ України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про ненадання доказу сплати судового збору є помилковим, оскільки аналогічну позовну заяву ДАБІ України ухвалою суду від 25 березня 2019 року повернуто позивачу. З огляду на що, платіжне доручення, яке було повернуто разом із зазначеною позовною заявою, додано до повторного позову, оформленого належним чином.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом установлено, що у березні 2019 року ДАБІ України звернулась у суд з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва.

Зазначена позовна заява з усіма доданими до неї матеріалами ухвалою суду від 25 березня 2019 року повернута позивачу у зв`язку з тим, що довіреність на представника, яким було підписано позов, завірена першим заступником голови ДАБІ України, проте до позову не додано доказів на підтвердження повноважень останнього.

До вказаної позовної заяви було додано платіжне доручення №774 від 13 березня 2019 року про сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн. з призначенням платежу «*;101;37471912;КПКВ 2752010;22030101; КЕКВ 2800; судовий збір за подання позову до ОСОБА_1 ; Київський окружний адміністративний суд».

З огляду на те, що позов було повернуто, 26 квітня 2019 року ДАБІ України повторно звернулась у суд з аналогічним позовом, до якого додала вищенаведене платіжне доручення.

Уважаючи зазначене платіжне доручення таким, що не є доказом сплати судового збору за подання нового позову, ухвалою суду першої інстанції від 22 квітня 2019 року його залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 05 квітня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з тим, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 22 квітня 2019 року, не усунуті.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України №3674-VI).

Сплата судового збору є майновий цензом доступу особи до процесу правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 1 Закону України №3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Позовна заява є окремим об`єктом справляння судового збору (частина 1 статті 3 Закону України №3674-VI), а розміри ставок судового збору визначаються для кожного об`єкта окремо (пункт 3 частини 2 статті 4 Закону України №3674-VI).

Судовий збір сплачується та, відповідно, може повертатися до та після відкриття провадження в адміністративному суді. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням);

5) закриття провадження у справі.

Зі змісту частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що отримавши позовну заяву, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі, суддя у п`ятиденний строк відкриває провадження у справі.

Частиною першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства країни передбачено, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, суддя протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до пункта 1 частини 4 цієї статті позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що відкриття провадження в адміністративній справі є окремим видом процесуального інститута відкриття провадження у справі. Такими видами також є: відкриття апеляційного провадження у справі (стаття 300 Кодексу адміністративного судочинства України); відкриття касаційного провадження у справі (стаття 334 Кодексу адміністративного судочинства України); відкриття провадження у справі за нововиявленими або виключними обставинами (стаття 366 Кодексу адміністративного судочинства України).

Від протилежного, видами загального процесуального інститута повернення заяви або скарги є: повернення позовної заяви (стаття 169 Кодексу адміністративного судочинства України); повернення апеляційної скарги (стаття 298 Кодексу адміністративного судочинства України); повернення касаційної скарги (стаття 332 Кодексу адміністративного судочинства України); повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (стаття 366 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, повернення позовної заяви є видом процесуального інститута повернення заяви або скарги.

З огляду на викладене, у разі повернення заяви або скарги, у тому числі позовної заяви, застосовуються правила пункта 2 частини 2 статті 7 Закону України №3674-VI про повернення судового збору.

Тим часом, відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду з таким же позовом в порядку, встановленому законом.

Відтак, висновок місцевого суду про те, що платіжне доручення від 13 березня 2019 року №774 було приєднано позивачем в якості доказу сплати судового збору до іншої позовної заяви (у справі №320/1349/19), є помилковим.

З огляду на наведене, платіжне доручення №774 від 13 березня 2019 року, додане до позовної заяви, яку було подано 26 квітня 2019 року у справі №320/1942/19, є належним доказом сплати судового збору у справі, що переглядається, а тому підстави для повернення позовної заяви відсутні.

За змістом частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду про повернення позовної заяви як така, що постановлена з порушенням вище наведених норм процесуального права, - скасуванню з направленням справи до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 289, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді А.М. Горяйнов

О.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 29 січня 2020 року.)