Справа № 805/4199/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року справа №805/4199/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Волеум Індастріз» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 805/4199/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сайрус ЛТД» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Волеум Індастріз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нові енергозберігаючі технології» про звільнення з під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ТОВ «Сайрус ЛТД» звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило звільнити з-під арешту нерухоме майно шляхом визнання протиправними дій в. о. начальника Відділу примусового виконання рішень Шмакова Р. В. з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 червня 2016 року ВП № 51422731 та визнання незаконною вказаної постанови, а саме: нежиле приміщення - комплекс з реєстраційним номером 4 за адресою: Миколаївська обл., Братський р-н, смт Братське, вул. Промислова, 4, якийскладається з таких частин: адміністративний корпус (літера «А-2») загальною площею 310,5 кв. м; склад сировини (літера «Б-1») загальною площею 480,1 кв. м; пункт прийому сировини (силосний цех) (літера «Б-1»); склад (літера «В-1») загальною площею 1219,6 кв. м; сушильня (літера «Г-1») загальною площею 27,4 кв. м; сушильня (літера «Д-1») загальною площею 26,1 кв. м; цех виготовлення рідких дріжджів (склад) (літера «Є-1») загальною площею 125,5 кв. м; гараж (літера «З-1») загальною площею 24,9 кв. м; баня (літера «И-1») загальною площею 50,9 кв. м; сарай (майстерня) (літера «К-1») загальною площею 13,3 кв. м; майстерня (літера «Л-1») загальною площею 130,5 кв. м; гараж (літера «М-1») загальною площею 66,6 кв. м; олійнопресовий цех (літера «Н-1») загальною площею 911,2 кв. м; контрольно-пропускний пункт (літера «О-2») загальною площею 87,1 кв. м; автомобільні ваги (літера «О-1»); склад (літера «Р-1») загальною площею 49,2 кв. м; склад (літера «С-1») загальною площею 17,7 кв. м; склад (літера «Т-1») загальною площею 42,4 кв. м; сарай (літера «У-1») загальною площею 118,6 кв. м; склад (літера «Х-1») загальною площею 751,4 кв. м; гараж (літера «Е-1») загальною площею 137,4 кв. м; майстерня (літера «Ю-1») загальною площею 66,1 кв. м; вбиральня (літера «Ж-1»); вбиральня (літера «Ф-1»); навіс (літера «Щ-1»); трансформаторна (літера «Я-1»); огорожа (номер 1-9); млин (літера «А'-2») загальною площею 422,4 кв. м; склад (літера «Б'-2») загальною площею 122,7 кв. м; сарай (літера «В'-1») загальною площею 13,5 кв. м; операторська (літера «Г'-1») загальною площею 97 кв. м; склад (літера «Д'-1») загальною площею 144,1 кв. м; склад (літера «Є'-1») загальною площею 173,6 кв. м; склад (літера «Ж'-1») загальною площею 17 кв. м; склад (літера «З'-1») загальною площею 42,7 кв. м; маслоцех (літера «И'-2») загальною площею 248,7 кв. м; склад відходів (літера «К'-1») загальною площею 66,5 кв. м; котельня (літера «Л'-1») загальною площею 24,2 кв. м; навіс (літера «М'-1»); огорожа (номер 1); споруда (номер 2-4); замощення (номер І, ІІ); склад олії (номер 10); насосна (номер 11); споруда (димова труба) (номер 12); пожежний резервуар (номер 13); насосна (номер 14); пожежний резервуар (номер 15); свердловина водозабірна (номер 16); свердловина водозабірна (номер 17); котельня (літера «Р''-1») загальною площею 230,6 кв. м; цех грануляції лушпиння (літера «С''-1») загальною площею 246,9 кв. м; бункер лушпиння (номер 18); бункер лушпиння (зберігання насіння) (номер 19); бункер лушпиння (номер 20); норійна вежа (номер 21); сушарка (номер 22) (далі - спірне нерухоме майно) (т. 1 а.с. 186).

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 11 квітня 2017 року позов задовольнив частково: визнав протиправною та скасував постанову Відділу примусового виконання рішень про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 червня 2016 року ВП № 51422731 в частині накладення арешту на спірне нерухоме майно; звільнив з-під арешту вказане нерухоме майно. У задоволенні позову в іншій частині суд відмовив (т. 1 а.с. 218-223).

Не погодившись з вказаним рішенням, третя особа ТОВ "Волеум Індастріз" подала апеляційну скаргу на прийняте рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга ТОВ "Волеум Індастріз" обґрунтована тим, що задоволення позовних вимог позивача - ТОВ «Сайрус ЛТД» у справі, позбавило ТОВ «Волеум Індастріз» можливості реального виконання Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.04.2016 про стягнення заборгованості за Договором постачання солідарно з ТОВ «Іст Агро Трейдінг» та ТОВ «НОВІ ЕНЕРГОЗБЕРІГАЮЧІ ТЕХНОЛОГІЇ», так як після його набрання законної сили, позивач вчинить дії пов`язані перереєстрацією права власності на вказане майно.

Зокрема, апелянт зазначає, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, жодним чином не довів наявності його порушеного права зі сторони Іпотекодавця, чим, на думку скаржника, жодним чином не навів підстав необхідності задовольнити свої вимоги за рахунок майна Іпотекодавця.

Враховуючи вказане, апелянт вважає, що суд повинен був перевірити та дослідити вказані обставини, а саме: перевірити суму, в рахунок якої Іпотекодержатель - позивач хоче задовольнити свої вимоги за рахунок майна Іпотекодавця, а не лише виходити зі слів представника позивача про наявну заборгованість без долучення будь-яких доказів, про наявне право задоволення своїх вимог як Іпотекодержателя.

Крім того, апелянт вважає, що в своєму рішенні суд невірно трактує ч. 3 ст. 54 Закону № 1404-VIІ, оскільки співвідносить суму заставленого майна з сумою боргу, встановленого рішенням Івано-Франківського суду, а не навпаки суму заставленого майна з розміром заборгованості Іпотекодавця перед Іпотекодержателем, докази наявності якої так і не було надано в судовому засіданні.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 червня 2017 року постанову суду першої інстанції скасував та закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (т. 2 а.с. 71-76).

Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 805/4199/16-а ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року скасовано, а справу направлено до Першого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду (т. 3 а.с. 42-54).

Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29 грудня 2015 року між ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» (іпотекодавець) і ТОВ «Селект груп» (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки № 1/28122015 на спірне нерухоме майно з вартістю предмета іпотеки 32 136 610,33 грн.

За вказаним договором іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання основного зобов`язання за договором поставки від 15 грудня 2015 року № 1-15122015 із загальною вартістю товару в розмірі 47 500 000 грн передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки (т. 1 а.с. 20-37).

12 липня 2016 між ТОВ «Селект груп» (цедент), ТОВ «Сайрус ЛТД» (цесіонарій) та ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» (боржник) було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1/28122015 (т. 1 а.с. 38-43).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 вказаного договору цедент відступає належне йому право вимоги цесіонарію, а цесіонарій приймає всі права вимоги за договором іпотеки від 29 грудня 2015 року № 1/28122015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О. В. 29 грудня 2015 року за реєстровим номером 4101, що був укладений у м. Києві між цедентом (іпотекодержателем) та боржником (іпотекодавцем).

Згідно з підпунктом 1.3 пункту 1, підпунктом 4.2 пункту 4 цього договору предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями та складовими частинами. У разі здійснення будь-яких поліпшень предмета іпотеки (в тому числі реконструкції, надбудови чи прибудови), право іпотеки за цим договором поширюється на все майно, яке утворилось унаслідок здійснення таких поліпшень.

За підпунктом 2.3 пункту 2 договору відступлення права вимоги з моменту відступлення права вимоги цесіонарій заміщує цедента у всіх правовідносинах, які склалися між цедентом і боржником за договором іпотеки.

Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 14 квітня 2016 року у справі № 909/203/16 задовольнив позов ТОВ «Волеум індастріз» до ТОВ «Іст агро трейдінг», ТОВ «Нові енергозберігаючі технології», ТОВ «Агросервіс ПВП» про визнання укладеним договору поруки та стягнення коштів у сумі 5 794 895,34 грн: визнав укладеним договір поруки б/н від 17 грудня 2014 року між ТОВ «Волеум індастріз» і ТОВ «Нові енергозберігаючі технології»; стягнув солідарно з ТОВ «Іст агро трейдінг», ТОВ «Нові енергозберігаючі технології», ТОВ «Агросервіс ПВП» кошти в сумі 5 794 895,34 грн. (т. 1 а.с. 168-171).

06 червня 2016 року Господарський суд Івано-Франківської області видав наказ № 538 про примусове виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2016 року у справі № 909/203/16.

Постановою в. о. начальника Відділу примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження від 14 червня 2016 року ВП № 51422731 з примусового виконання наказу № 538, виданого 06 червня 2016 року Господарським судом Івано-Франківської області.

Постановою в. о. начальника Відділу примусового виконання рішень про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 червня 2016 року ВП № 51422731 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ТОВ «Нові енергозберігаючі технології», у межах суми звернення стягнення 5 881 818,77 грн та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ТОВ «Нові енергозберігаючі технології».

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14 червня 2016 року за номером запису про обтяження 14961543 накладено арешт на все нерухоме майно ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 червня 2016 року ВП № 51422731 (т. 1 а.с. 102).

Постановою в. о. начальника Відділу примусового виконання рішень від 03 серпня 2016 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження приєднано виконавче провадження № 51422731 з примусового виконання наказу № 538, виданого 06 червня 2016 року Господарським судом Івано-Франківської області, до зведеного виконавчого провадження № 51849233, яке веде Відділ примусового виконання рішень (т. 1 а.с. 61).

Вважаючи, що оскаржуваними діями та рішеннями Відділу примусового виконання рішень порушено його права іпотекодержателя, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.2011 № 606-ХІV (в редакція, що діяла на момент прийняття спірної постанови) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.2011 № 606-ХІV (далі за текстом Закон № 606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 52 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 1 ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У відповідності до ч. 8 ст. 54 Закону № 606-ХІV примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Абзацами 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, іпотекодержатель, має право, у разі не виконання боржником своїх зобов`язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

З роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2015 «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки.

Статтею 60 Закону № 606-ХІV визначені випадки, підстави і порядок зняття арешту з майна.

У відповідності ч. 5 ст. 60 Закону № 606-ХІV у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Частиною 4 даної статті передбачене право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів які не є заставодержателями.

При цьому, частиною 3 ст. 54 Закону № 606-ХІ встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Тобто, дані норми стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої зазначене в Законі України «Про іпотеку», відповідно до ст. 1 якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

За змістом ч.ч. 6 та 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання боржником на момент пред`явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

З урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 09.07.2015 у справі № К/800/54238/14 та від 22.09.2015 у справі № К/800/20374/15.

З матеріалів справи та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що обтяження предмету іпотеки зареєстроване 29.12.2015, а арешт комплексу, розташованого за адресою: Миколаївська область, Братський район, смт. Братське, вул. Промислова, будинок 4 накладено відповідачем 14.06.2016, тобто вже після реєстрації обтяження об`єкта іпотекою.

Сума стягнення за рішенням від 14.04.2016 та наказом господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2016 у справі № 909/203/16 солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергозберігаючі технології», товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Агро Трейдінг», товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс ПВП» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волеум Індастріз» складає 5 794 895,34 грн.

Відповідно до пп. 4.3 та пп. 4.4 п. 4 договору іпотеки від 29.12.2015 №1/28122015 балансова вартість предмету іпотеки складає 26 780 508,61 грн., вартість предмету іпотеки визначено у сумі 32 136 610,33 грн.

З огляду на зазначене, вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості боржника стягувачу у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу № 538, виданого 06.06.2016 господарським суд Івано-Франківської області.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2016 ВП № 51422731 в частині арешту нежилого приміщення комплексу, реєстраційного номеру 4, що розташований за адресою: Миколаївська АДРЕСА_1 район АДРЕСА_2 міського типу АДРЕСА_1 4 та складається з наступних складових частин: адміністративний корпус (літера А-2), загальною площею 310,5 кв.м; склад сировини (літера Б-1), загальною площею 480,1 кв.м; пункт прийому сировини (силосний цех) (літера б-1); склад (літера В-1) загальною площею 1219,6 кв.м; сушилка (літера Г-1) загальною площею 27,4 кв.м; сушилка (літера Д-1) загальною площею 26,1 кв.м; цех виготовлення рідких дріждів (склад) (літера (Є-1) загальною площею 125,5 кв.м; гараж (літера З-1) загальною площею 24,9 кв.м; баня (літера И-1) загальною площею 50,9 кв.м.; сарай (майстерня) (літера К-1) загальною площею 13,3 кв.м; майстерня (літера Л-1) загальною площею 130,5 кв.м; гараж (літера М-1) загальною площею 66,6 кв.м; олійно-пресовий цех (літера Н''-1) загальною площею 911,2 кв.м; контрольно-пропускний пункт (літера О''-2) загальною площею 87,1 кв.м; автомобільні ваги (літера о'-1); склад (літера Р-1) загальною площею 49,2 кв.м; склад (літера С-1) загальною площею 17,7 кв.м; склад (літера Т-1) загальною площею 42,4 кв.м; сарай (літера У-1) загальною площею 118,6 кв.м; склад (літера Х-1) загальною площею 751,4 кв.м; гараж (літера Е-1) загальною площею 137,4 кв.м; майстерня (літера Ю-1) загальною площею 66,1 кв.м; вбиральня (літера Ж-1); вбиральня (літера Ф-1); навіс (літера Щ-1); трансформаторна (літера Я-1); огорожа (номер 1-9); млин (літера А'-2) загальною площею 422,4 кв.м; склад (літера Б'-2) загальною площею 122,7 кв.м; сарай (літера В'-1) загальною площею 13,5 кв.м; операторська (літера Г'-1) загальною площею 97 кв.м; склад (літера Д'-1) загальною площею 144,1 кв.м; склад (літера Є'-1) загальною площею 173,6 кв.м; склад (літера Ж'-1) загальною площею 17 кв.м.; склад (літера З'-1) загальною площею 42,7 кв.м; масло цех (літера И'-2) загальною площею 248,7 кв.м.; склад відходів (літера К'-1) загальною площею 66,5 кв.м; котельна (літера Л'-1) загальною площею 24,2 кв.м; навіс (літера М'-1); огорожа (номер 1); споруда (номер 2-4); замощення (номер І, ІІ); склад олії (номер 10); насосна (номер 11); споруда (димова труба) (номер 12); пожежний резервуар (номер 13); насосна (номер 14); пожежний резервуар (номер 15); свердловина водозабірна (номер 16); свердловина водозабірна (номер 17); котельня (літера Р''-1) загальною площею 230,6 кв.м; цех грануляції лушпиння (літера С''-1) загальною площею 246,9 кв.м; бункер лушпиння (номер 18); бункер лушпиння (зберігання насіння) (номер 19); бункер лушпиння (номер 20); норій на вежа (номер 21); сушарка (номер 22) є протиправною, та з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд правомірно вважає за необхідне скасувати постанову відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2016 ВП № 51422731 в цій частині.

Стосовно вимоги про звільнення з-під арешту, накладеного 14.06.2016 за номером 3004387 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51422731 від 14.06.2016 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, нежиле приміщення комплекс, реєстраційний номер 4, що розміщений за адресою: Миколаївська область, Братський район, селище міського типу Братське, вулиця Промислова, 4 та складається з наступних складових частин: адміністративний корпус (літера А-2), загальною площею 310,5 кв.м; склад сировини (літера Б-1), загальною площею 480,1 кв.м; пункт прийому сировини (силосний цех) (літера б-1); склад (літера В-1) загальною площею 1219,6 кв.м; сушилка (літера Г-1) загальною площею 27,4 кв.м; сушилка (літера Д-1) загальною площею 26,1 кв.м; цех виготовлення рідких дріждів (склад) (літера (Є-1) загальною площею 125,5 кв.м; гараж (літера З-1) загальною площею 24,9 кв.м; баня (літера И-1) загальною площею 50,9 кв.м.; сарай (майстерня) (літера К-1) загальною площею 13,3 кв.м; майстерня (літера Л-1) загальною площею 130,5 кв.м; гараж (літера М-1) загальною площею 66,6 кв.м; олійно-пресовий цех (літера Н''-1) загальною площею 911,2 кв.м; контрольно-пропускний пункт (літера О''-2) загальною площею 87,1 кв.м; автомобільні ваги (літера о'-1); склад (літера Р-1) загальною площею 49,2 кв.м; склад (літера С-1) загальною площею 17,7 кв.м; склад (літера Т-1) загальною площею 42,4 кв.м; сарай (літера У-1) загальною площею 118,6 кв.м; склад (літера Х-1) загальною площею 751,4 кв.м; гараж (літера Е-1) загальною площею 137,4 кв.м; майстерня (літера Ю-1) загальною площею 66,1 кв.м; вбиральня (літера Ж-1); вбиральня (літера Ф-1); навіс (літера Щ-1); трансформаторна (літера Я-1); огорожа (номер 1-9); млин (літера А'-2) загальною площею 422,4 кв.м; склад (літера Б'-2) загальною площею 122,7 кв.м; сарай (літера В'-1) загальною площею 13,5 кв.м; операторська (літера Г'-1) загальною площею 97 кв.м; склад (літера Д'-1) загальною площею 144,1 кв.м; склад (літера Є'-1) загальною площею 173,6 кв.м; склад (літера Ж'-1) загальною площею 17 кв.м.; склад (літера З'-1) загальною площею 42,7 кв.м; масло цех (літера И'-2) загальною площею 248,7 кв.м.; склад відходів (літера К'-1) загальною площею 66,5 кв.м; котельна (літера Л'-1) загальною площею 24,2 кв.м; навіс (літера М'-1); огорожа (номер 1); споруда (номер 2-4); замощення (номер І, ІІ); склад олії (номер 10); насосна (номер 11); споруда (димова труба) (номер 12); пожежний резервуар (номер 13); насосна (номер 14); пожежний резервуар (номер 15); свердловина водозабірна (номер 16); свердловина водозабірна (номер 17); котельня (літера Р''-1) загальною площею 230,6 кв.м; цех грануляції лушпиння (літера С''-1) загальною площею 246,9 кв.м; бункер лушпиння (номер 18); бункер лушпиння (зберігання насіння) (номер 19); бункер лушпиння (номер 20); норій на вежа (номер 21); сушарка (номер 22), суд зазнає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Постановою відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51422731 від 14.06.2016 накладено арешт на все майно боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергозберігаючі технології», тобто в спірній постанові не конкретизовано майно боржника на яке відповідачем накладено арешт, таким чином вірним є висновок суду першої інстанції щодо звільнення з-під арешту нежиле приміщення комплекс, реєстраційний номер 4, що розміщений за адресою: Миколаївська область, Братський район, селище міського типу Братське, вулиця Промислова, 4 який складається зі складових частин.

Щодо позовних вимог про визнання дій в.о. начальника ВПВ УДВС ГТУ юстиції у Донецькій області по виданню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2016 ВП № 51422731 суд зазначає таке.

Вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дій є собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії постанова відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Саме воно має вплив на її права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення прав.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об`єкту порушеного права.

Апелянтом суду не наведено інших доводів, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), що суд апеляційної інстанції застосував до матеріалів зведеного виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Волеум Індастріз» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі №805/4199/16-а залишено без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 січня 2020 року.

Колегія суддів Г.М. Міронова

Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко