Справа № 620/2389/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2389/19 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року

у справі №620/2389/19 (розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі - відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо непризначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" з 28.10.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки трудова книжка останнього містить усі необхідні відомості, що підтверджують право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непризначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що для призначення пенсії позивачем не була надано документів, що могли б підтвердити пільговий стаж позивача

Позивачем надано письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому останній зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга апелянта є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 17.12.2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 06.03.2019 року № 6586/06 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 у зв`язку з тим, що пільговий стаж роботи ОСОБА_1 складає 5 років 8 місяців 12 днів (а. с. 10).

Вважаючи відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявність у позивача стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у першу чергу, має підтверджуватись записами в трудовій книжці, адже визначальним чинником при встановлені права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах є саме факт зайнятості робітника на виробництві або на виконанні окремих робіт, передбачених відповідними списками.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 містив професію машиністи (кочегари) котельних (на вугіллі й сланці), у тому числі зайняті на видаленні золи.

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (набрав чинності з 21 серпня 1992 року) атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів звертає увагу, що однією з умов призначення пільгової пенсії за Списком № 2 є проведення атестації робочого місця.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Верховний Суд виклав позицію у своїх постановах від 23.01.2018 року по справі №732/2003/14, від 30.01.2018 року по справі №506/384/17, №462/1675/14-а.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року (заяви № 23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. пункт 54 рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» від 9 листопада 1999 року № 26449/95 (SPACEK Ltd. against the Czech Republic). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 28 травня 2002 року № 33202/96 (Beyeler v. Italy ).

Враховуючи, що необхідність документального підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця закріплена Законом, який у відповідній частині неконституційним не визнавався, у відповідача були відсутні підстави для його не застосування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 липня 2019 року по справі №454/2301/16-а (адміністративне провадження №К/9901/16861/18), від 24 квітня 2018 року по справі №444/1671/17 (адміністративне провадження № К/9901/28434/18), від 23 січня 2018 року по справі №732/2003/14, від 30 січня 2018 року по справі №506/384/17.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачем зараховано позивачу пільговий стаж, який становить 5 років 8 місяців 12 днів, даний стаж підтверджено трудовою книжкою, довідкою №№10/46 від 26.11.2018 року виданою ПрАТ "Київенергоремонт", довідкою №14/27 від 05.12.2018 року виданою ДП "Енергоремонт" ПрАТ "Київенергоремонт", наказ про підсумки атетстації робочих місць від 31.01.1996 року №31 з додатками та наказ про підсумки атетстації робочих місць від 25.12.2002 року №175 з додатками.

Проте, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують право позивача на врахування пільгового стажу (довідки, накази) по наступним підприємствам: ТОВ «Ременергосталь»; ТОВ «Енерготехсервіс -ТКР»; ПП «Інжинірінг»; ПП «А2 Інжинірінг» для зарахування до пільгового пенсійного стажу позивача за списком № 2 (7 років 9 днів).

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції взагалі не досліджено матеріали справи та не надано оцінки посиланням позивача про зарахування до його стажу період роботи по ТОВ «Ременергосталь» (12.01.2005 р. - 10.07.2009 р.); ПП «Інжинірінг» (10.06.2013 р. - 01.12.2014 р.) ; ТОВ «Енерготехсервіс-ТКР» (13.08.2009 р. - 01.07.2010 р. та 05.05.2015 р. - 29.05.2015 р.); ПП «А2 Інжинірінг» (14.08.2012 р. - 17.09.2012 р.) та не з`ясовано, які документи підтверджують право позивача на зарахування до пільгового стажу, оскільки на деяких підприємствах позивач працював менше місяця.

Таким чином враховуючи, що позивачем не надано відповідачу та не надано суду відповідні документи про підтвердження пільгового стажу по підприємствам: ТОВ «Ременергосталь»; ТОВ «Енерготехсервіс -ТКР»; ПП «Інжинірінг»; ПП «А2 Інжинірінг», суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії за Списком № 2 (пільгового пенсійного стажу позивача за списком № 2 (7 років 9 днів).

Колегія суддів відхиляє твердження позивача, що відповідач повинен був витребувати у підприємств документи на підтвердження його пільгового стажу, оскільки, згідно пункту 10 Порядку №637 саме на особу, яка звертається для призначення пенсії на пільгових умовах покладається обов`язок підтвердити даний стаж, крім трудової книжки, ще й і наказом по підприємству атестації на відповідному робочому місці.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач не позбавлений повторно звернутися до відповідача з заявою та надати відповідні документи для призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу апелянта задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Я.М. Собків