Справа № 420/514/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/514/20
УХВАЛА

31 січня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аракелян М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії актів та заборони вчиняти дії у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради (; адреса: вул. Гоголя, 10, м. Одеса, 65082), Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (; адреса: вул. Косовська, 2Д, м. Одеса, 65074) про визнання протиправними дій, скасування припису від 20.01.2020 року, вимог (приписів) від 29.01.2020 року та наказів, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправними дій, скасування припису від 20.01.2020 року, вимог (приписів) від 29.01.2020 року та наказів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/514/20 об 11:19:13 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року повернуто без розгляду заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову від 24.01.2020 року (вх.№3297/20).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року повернуто без розгляду заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову від 29.01.2020 року (вх.№4106/20).

30.01.2020 року позивачем до суду було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх.№ЕП/4259/20) шляхом:

зупинення дії Вимог (Приписів) від 29.01.2020 року про демонтаж тимчасової споруди за адресою м. Одеса, вул. Одеса-Головна-2 за реєстраційними номерами №106086, №106092, №106094, за якими слід здійснити демонтаж власними силами 3-х споруд у термін до 03.02.2020 року;

зупинення дії Припису Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 20.01.20 р. про демонтаж об`єкту стихійної торгівлі;

зупинення дії Наказів Департаменту Архітектури та містобудування Одеської міської ради від 16.01.2020 р. Про анулювання Паспорту прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд від 05.07.18р. за адресою; м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2 за №01-08/926, за №01-08/929, за №01-08/937;

заборони Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради виконувати Припис Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 20.01.2020р. про демонтаж об`єкту стихійної торгівлі за адресою; м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2;

заборони Департаменту Архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо анулювання паспорту прив`язки на розміщення групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності виконання Наказів Департаменту Архітектури та містобудування Одеської міської ради від 16.01.20 р. Про анулювання Паспорту прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд від 05.07.18р. за адресою: м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2 за №01-08/926, за №01-08/929, за №01-08/937;

заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

30.01.2020 року за вх.№ЕП/964/20 та за вх.№ЕП/965/20 від представника позивача надійшли додаткові пояснення до клопотання про забезпечення позову, у якому представник наводить додаткові обґрунтування щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та просить суд:

зупинити дію Припису Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 20.01.20 р. про демонтаж об`єкту стихійної торгівлі за адресою; м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2;

зупинити дію Вимог (Приписів) від 29.01.2020 року про демонтаж тимчасової споруди за адресою м. Одеса, вул. Одеса-Головна-2 за реєстраційними номерами №106086, №106092, №106094, за якими слід здійснити демонтаж власними силами 3-х споруд у термін до 03.02.2020 року;

зупинити дію Наказів Департаменту Архітектури та містобудування Одеської міської ради від 16.01.2020 р. Про анулювання Паспорту прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд від 05.07.18р. за адресою; м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2 за №01-08/926, за №01-08/929, за №01-08/937;

заборонити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради виконувати Припис Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 20.01.2020р. про демонтаж об`єкту стихійної торгівлі за адресою; м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2.

Також 31.01.2020 року за вх.№ЕП/988/20 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, згідно якої представник позивача просить суд:

визнати протиправними дії Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та скасувати Припис Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 20.01.20 р. про демонтаж об`єкту стихійної торгівлі та Вимоги (Приписи) від 29.01.20 р. про демонтаж тимчасової споруди за адресою: м.Одеса, вул.Одеса-Головна, 2 за реєстраційними номерами: № 106085; № 106092; № 106094, за якими слід здійснити демонтаж власними силами 3х споруд у термін до 03.02.20 р.;

визнати протиправними дії Департаменту Архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо анулювання паспорту прив`язки на розміщення групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та скасувати Накази Департаменту Архітектури та містобудування Одеської міської ради від 16.01.20 р.:

за №01-08/926 Про анулювання Паспорту прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд від 05.07.18 р. № 01-08/926 за адресою: м.Одеса, вул. АДРЕСА_2 , 2;

за №01-08/929 Про анулювання Паспорту прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд від 05.07.18 р. № 01-08/929 за адресою: АДРЕСА_3 . АДРЕСА_2 ;

за №01-08/937 Про анулювання Паспорту прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд від 05.07.18 р. № 01-08/937 за адресою: АДРЕСА_2 2.

31.01.2020 року за вх.№4546/20 від представника позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що позивачу стало відомо про існування оскаржуваних Наказів та Припису із засобів масової інформації, у встановленому законом порядку повідомлено про винесення зазначених актів позивача не було. Крім цього, з метою реалізації оскаржуваних актів 29.01.2020 року позивача було повідомлено про існування Вимог (Приписів) про демонтаж споруд у строк до 03.02.2020 року.

Видача оскаржуваних приписів від 22.01.2020 року та від 29.01.2020 року здійснена на підставі відсутності дозвільних документів на розміщення тимчасових споруд. Натомість, на переконання представника позивача, жодного акту обстеження з приводу будь-яких порушень не складалось, офіційно позивачка не повідомлялась про наявність Приписів та Наказів. Вказане свідчить про те, що оскаржувані акти прийняті із порушенням процедури та при відсутності встановленої компетенції.

В порушення п.9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ №553 від 23.05.2011 року контрольні заходи проводились за відсутності суб`єктів містобудування або їх представників. Оскільки контрольні заходи були проведені за відсутності суб`єкта містобудування, неможливо встановити, чи складалися протокол та акт перевірки, а якщо складались, чи зазначено в цих документах про відсутність особи або уповноваженого представника. Про дані порушення свідчить і той факт, що оскаржувані приписи Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 29.01.2020 року видані на ім`я невідомої третьої особи, а не власника тимчасових споруд.

Крім цього, представник позивача акцентує увагу на тому, що затвердженої форми рішення про анулювання Паспортів прив`язки не встановлено, а тому приймати на його основі Приписи про демонтаж тимчасових споруд відповідач не може.

Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради також не зазначено будь-яких доказів порушення позивачем вимог Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності або інших актів, на підставі яких анулювання Паспортів прив`язки є обґрунтованим, що свідчить про необґрунтованість видачі приписів.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів представник позивача також вказує, що у випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову буде існувати очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Подальший розгляд справи при відсутності заходів забезпечення позову може свідомо не привести до поновлення порушених прав, адже після здійснення демонтажу скасування припису від 20.01.2020 року, вимог (приписів) від 29.01.2020 року на наказів від 16.01.2020 року буде формальним та не здатне буде поновити право, яке існувало до порушення.

З огляду на це, оскаржувані акти, на переконання представника позивача, не відповідають нормам чинного законодавства, що свідчить про їх неправомірність, а наслідки, які будуть спричинені реалізацією вимог (присів) від 29.01.2020 року, унеможливлять відновлення порушених прав позивача, у зв`язку із цим заява про забезпечення позову і подається.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та необхідність вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим 05.07.2018 року узгодила із відповідачами Паспорти прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд строком на п`ять років, тобто до 22.06.2023 року за №01-08/926, за №01-08/929, за №01-08/937.

22.01.2020 року позивачка виявила за адресою проведення підприємницької діяльності Припису Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 20.01.2020 р. про демонтаж об`єкту стихійної торгівлі, а 29.01.2020 року позиваці вручені Вимоги (Приписи) від 29.01.2020 року про демонтаж тимчасової споруди за адресою м. Одеса, вул. Одеса-Головна-2 за реєстраційними номерами №106086, №106092, №106094, за якими слід здійснити демонтаж власними силами 3-х споруд у термін до 03.02.2020 року.

Підставою для видачі вказаних приписів стало те, що Наказами Департаменту Архітектури та містобудування Одеської міської ради від 16.01.2020 р. анульовано Паспорти прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд від 05.07.18р. за адресою; м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2 за №01-08/926, за №01-08/929, за №01-08/937.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Відповідно до ст. 151 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2003р від 30.01.2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

З аналізу ст. 150 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідачів, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідачів, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідачів, а не завдати шкоди правам та інтересам учасникам справи. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін.

Верховним Судом України у постановах від 18 січня 2017 року у справі № 6-2552цс-16 та від 24 травня 2017 року у справі № 6-640цс-17, Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 509/5216/13-ц вже висловлювалась правова позиція, відповідно до якої забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Обставини даної справи свідчать про дійсну наявність спору поміж учасниками процесу та реальність загрози заподіяння суттєвої шкоди позивачу, яка полягає в демонтуванні споруд за адресою м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2, хоча правомірність актів, на підстави яких демонтаж має відбутись, може бути перевірена у судовому порядку.

Так, оскаржувані акти обумовлюють покладення певного обов`язку на позивача, якому кореспондують повноваження контролюючого суб`єкта зобов`язати демонтувати тимчасові споруди.

Таким чином, законодавством презюмується відповідальність суб`єкта містобудування за невиконання вимог припису контролюючих органів незалежно від процесу оскарження такого припису в судовому порядку. Зазначене утворює цілком вірогідне настання негативних наслідків для позивача, а саме заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі і на відновлення яких можуть знадобитися значний час та ресурси, враховуючи необхідність проходження процедури одержання нового дозволу або ініціювання судових спорів на предмет оскарження відповідних рішень та дій.

Зазначене також вказує на існування зобов`язань особи виконувати акти індивідуальної дії тоді, коли незгода з ними і спричинила звернення за судовим захистом. Сам факт звернення до суду не є свідченням протиправності оскаржуваних документів, однак вказує на те, що їх змістовність та відповідність нормам чинного законодавства мають бути перевірені. Покладення у такому випадку на позивача тягаря понесення фінансових витрат, пов`язаних із проведенням демонтування тимчасових споруд, навіть за умови звернення до суду із позовом без його забезпечення не відповідає принципам справедливості, на яких побудовано та функціонує адміністративне судочинство.

Вирішуючи поставлене перед судом заявником процесуальне питання, суд враховує специфіку дії оскаржуваних приписів та його наслідків, які полягають у неминучому настанні негативних наслідків у вигляді демонтування споруд, на відновлення чого потребуватиметься значні зусилля, час та ресурси навіть у разі позитивного вирішення спору та скасування спірних приписів та наказів.

Відтак, значні витрати позивача матеріального характеру, демонтуванням споруд, їх відновленням тощо, які неминуче настануть внаслідок дії оскаржуваних актів, навіть у разі позитивного вирішення даного спору, - становитимуть непропорційне додаткове навантаження, без дієвих заходів його компенсації матеріального характеру.

Також навіть у разі ухвалення в подальшому судового рішення, за наслідком розгляду судом по суті заявлених позовних вимог на користь позивачки, останній необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх порушених прав та інтересів шляхом відновлення споруд. А у разі неможливості відновлення позитивне для позивачки вирішення спору не матиме значення, адже способів реалізації прав, що забезпечені Паспортами прив`язки, позивачка вже не матиме.

Крім того, департамент архітектури та містобудування під час реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду законодавчо наділений широким спектром прав та повноважень, реалізація яких забезпечується, у тому числі, адміністративно-господарськими важелями.

При цьому вищевказані негативні чинники суд розглядає у сенсі нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між предметом даного спору актів індивідуальної дії приписів від 29.01.2020 року про демонтаж тимчасової споруди за адресою м. Одеса, вул. Одеса-Головна-2 за реєстраційними номерами №106086, №106092, №106094, за якими слід здійснити демонтаж власними силами 3-х споруд у термін до 03.02.2020 року та встановлених під час розгляду заяви про забезпечення позову негативних наслідків.

Поряд із цим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не дає оцінки оскаржуваним актам: не оцінює ґрунтовність та підставність обставин їх видачі чи прийняття та покладені в їх основу правове обґрунтування, не перевіряє їх на відповідність критеріям, закріпленими у ст.2 КАС України.

Відтак, незалежно від результатів вирішення цього спору, вжиття заходів даного адміністративного позову не в змозі завдати істотної шкоди, тоді як їх незабезпечення однозначно завдасть більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Однак, суд зазначає, що заява про забезпечення позову включає в себе низку заходів, які не є співмірними способами захисту прав та свобод позивачки. Необхідно визначитись, що наявність Наказів Департаменту Архітектури та містобудування Одеської міської ради від 16.01.2020 р. Про анулювання Паспорту прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд від 05.07.18р. за адресою; м. Одеса, вул. Одеса-Головна, 2 за №01-08/926, за №01-08/929, за №01-08/937 не спричиняє наслідків, що були описані судом вище. Самостійно ці акти лише встановлюють факт скасування Паспортів, однак не зумовлюють необхідність демонтування тимчасових споруд, що, як встановлено судом, і є тим негативним наслідком, якому треба запобігти.

З огляду на це, зупинення дії саме Вимог (Приписів) від 29.01.2020 року про демонтаж тимчасової споруди за адресою м. Одеса, вул. Одеса-Головна-2 за реєстраційними номерами №106086, №106092, №106094, за якими слід здійснити демонтаж власними силами 3-х споруд у термін до 03.02.2020 року, є ефективним, співмірним (вказані приписи оскаржуються позивачкою у судовому порядку), адекватним та процесуально відповідним способом забезпечення даного позову.

Заборона відповідачу Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти дії, направлені на предмет позову, з іншого боку, є неефективним способом забезпечення позову, адже вчинення дій з демонтування тимчасових споруд без відповідного адміністративно санкціонованого акту є неможливим.

У зв`язку із цим суд вважає, що клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного з метою запобігання настання для позивачки негативних наслідків та з урахуванням дотримання балансу процесуальних прав та обов`язків сторін, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію Вимоги (Припису) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 29.01.2020 року за реєстраційним номером №106085 про демонтаж тимчасової споруди за адресою м АДРЕСА_4 Одеса АДРЕСА_5 вул. Одеса-Головна-2.

Зупинити дію Вимоги (Припису) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 29.01.2020 року за реєстраційним номером №106092 про демонтаж тимчасової споруди за адресою м. Одеса, вул. Одеса-Головна-2.

Зупинити дію Вимоги (Припису) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 29.01.2020 року за реєстраційним номером №106094 про демонтаж тимчасової споруди за адресою м. Одеса, вул. Одеса-Головна-2.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.ч.8,9 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги.

Суддя М.М. Аракелян