Справа № 441/2057/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 441/2057/19 пров. № 857/13468/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 19 листопада 2019 року про повернення позовної заяви (суддя Яворська Н.І., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м.Городок, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №441/2057/19 за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної архітектурно-будівельної інспекції Городоцької міської ради Львівської області,

про визнання протиправними і скасування постанови та припису, закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Відділу Державної архітектурно-будівельної інспекції Городоцької міської ради Львівської області, в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати Постанову відповідача №08-20-17 від 05.11.2019 року про накладення штрафу в розмірі 6120 грн. та взаємопов`язаний Припис від 16.10.2019 року №08-20/41пз, оскільки такі протиправні, винесені за відсутності події правопорушення, у відсутності позивача, складені із порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, та всупереч порядку здійснення заходів архітектурно-будівельного контролю; 2) закрити щодо позивача справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області від 19 листопада 2019 року вказану позовну заяву повернено позивачу, на підставі п.3 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку з тим, що позов підписано особою, яка не має права її підписувати.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 19.11.2019 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач ОСОБА_1 працює в Польщі на автотранспортному підприємстві. Позовну заяву щодо скасування постанови №08-20-17 від 05.11.2019 року про накладення штрафу та припису №08-20/41пз від 16.10.2019 року, ОСОБА_1 підписав власноручно та відправив в Україну із далекобійником, який будучи в м.Городку відправив її засобом поштового зв`язку, що підтверджено відповідною квитанцією. Зазначає апелянт, що чинне законодавство не встановлює вимог щодо «шаблонності» власноручного підпису. Також звертає увагу апелянт на те, що повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі. Однак суддя першої інстанції не навела достатніх та переконливих підстав для повернення позовної заяви позивачу ОСОБА_2 ..

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 19.11.2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Відповідно до ч.2 ст.160 КАС України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п.3 ч.4 ст.169 КАС України).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що попередній позов поданий 09.08.2019 р., з яким позивач ОСОБА_1 просить об`єднати в одне провадження новий позов підписано різними підписами. Крім того, долучено копію паспорта, з якого видно, що позивач 31.08.2019 року вибув з України за кордон та до цього часу не повертався.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, з таких підстав.

З аналізу вищенаведених норм КАС України видно, що позовна заява повинна бути підписана позивачем або його представником.

Не передбачено вимоги засвідчувати справжність підпису особи.

Суд не перевіряє справжність підпису особи, яка підписує позовну заяву, а з`ясовує, зокрема, чи позов взагалі підписано, чи вказано найменування особи, яка підписала позов, чи особа, яка підписала позов має право його підписувати, чи має особа, яка підписала позов адміністративну процесуальну дієздатність.

Колегія суддів звертає увагу на те, що із змісту адміністративного позову видно, що такий позов підписаний особисто позивачем ОСОБА_1 (а.с. 7).

При цьому, візуально видно, що особистий підпис позивача на позовній заяві схожий на підпис позивача, який міститься на його паспорті громадянина України (а.с. 10).

В такій ситуації являються необґрунтованими і передчасними висновки суду першої інстанції про те, що позовну заяву підписано не позивачем, а особою, яка не має права її підписувати.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Тому, оскаржену ухвалу суду від 19.11.2019 року слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 19 листопада 2019 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №441/2057/19 за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної архітектурно-будівельної інспекції Городоцької міської ради Львівської області про визнання протиправними і скасування постанови та припису, закриття справи про адміністративне правопорушення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 30.01.2020 року