Справа № 200/13623/19-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 р. Справа№200/13623/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Азовзагальмаш до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Азовзагальмаш звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Донецькій області, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області від 06.11.2019 №1652 Про проведення інспекційного відвідування Приватного акціонерного товариства Азовзагальмаш ().

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, 12.11.2019 на адресу підприємства від Головного управління Держпраці у Донецькій області надійшов пакет документів щодо проведення з 11 листопада 2019 року інспекційного відвідування підприємства тривалістю 10 робочих днів з питань дотримання законодавства про працю, додержання строків виплати заробітної плати, нарахування компенсації втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати, мінімальних гарантій в оплаті праці.

Зазначає, що підстави наведені в Наказі № 1652 для проведення інспекційного відвідування не відповідають переліку підстав, затверджених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Окрім того, направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання від 06.11.2019 № 1038/04.1/15-08, оформлене з порушенням вимог, встановлених ч. 3 ст. 7 Закону № 877-V. Між іншим, позивач зауважив на тому, що відповідач діяв поза межами своїх повноважень, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на проведення перевірок у сфері господарської діяльності органами державного контролю у період та на території проведення антитерористичної операції.

Позивач вважає Наказ Відповідача від 06.11.2019 № 1652 «Про проведення інспекційного відвідування Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» ()» протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства Азовзагальмаш про зупинення провадження у справі відмовлено.

21 грудня 2019 року, через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що інспекційне відвідування позивача призначено відповідно до п.п.6 п.5 Порядку №823, на підставі листа Головного управління статистики у Донецькій області від 01.10.2019 року №01-03/3211-19, згідно якого позивач має заборгованість з виплати заробітної плати станом на 1 вересня 2019 року яка становить 218812,7 грн. При цьому, вважає необґрунтованою позицію позивача що інспектування має призначатися виключно за підстав, визначених ст. 6 Закону №877, оскільки вказаною нормою визначено підстави для здійснення позапланових заходів, до яких законодавчо не віднесено інспектування. Окрім того, зазначає, що мораторій на проведення позапланових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, встановлений ст. 2 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 № 1728, не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) Держпраці та її територіальними органами.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство «Азовзагальмаш», згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою, із кодом , місце реєстрації: 87535, Донецька область, м. Маріуполь, площа Машинобудівельників, 1.

На підставі листа Головного управління статистики у Донецькій області від 01.10.2019 року № 01-03/3211-19 щодо підприємств, які мають заборгованість із виплати заробітної плати на 1 вересня 2019 року, Головним управлінням Держпраці у Донецькій області винесено Наказ від 06.11.2019 року № 1652 «Про проведення інспекційного відвідування Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» та зазначено, що відповідно до пп.6 п.5 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю», з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року №1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року №1986-IV, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та статті 259 Кодексу Законів про працю України, відділу контролю південного напрямку управління з питань праці доручено провести інспекційне відвідування Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» з 11 листопада 2019 року тривалістю десять робочих днів, з питань дотримання законодавства про оплату праці, додержання строків виплати заробітної плати, нарахування компенсації втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати, мінімальних гарантій в оплаті праці.

Відповідно до Наказу від 06.11.2019 року №1652, Головним управлінням Держпраці у Донецькій області видано направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» () від 06.11.2019 року №1038/04.1/15-08, дата початку 11 листопада 2019 року тривалістю десять робочих днів з питань дотримання законодавства про оплату праці, додержання строків виплати заробітної плати, нарахування компенсації втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати, мінімальних гарантій в оплаті праці.

06.11.2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області видано повідомлення про проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (), яке отримано уповноваженою особою підприємства 12.11.2019 року, про що свідчить відповідна відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Отже, спірним питанням у цій справі є правомірність винесення наказу відповідача від 06.11.2019 року № 1652 щодо проведення інспекційного відвідування Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» ().

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи: відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 162 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Відповідно до статті 16 Конвенції Міжнародної організації № 81 1947 року, ратифікованої Законом № 1985-ІV (1985-15) від 08.09.2004 року, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» (Конвенцію ратифіковано Законом №1985-IV від 08.09.2004) Інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;

iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;

iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків

Так, відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавець визначив, що порядок здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), згідно із п. 2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 4 та п. 50 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 року № 340 (далі Положення № 340) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Частинами 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частини першої, четвертої, шостої-восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої-четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої-четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).

Відповідно до пункту 1 Порядку №823 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Згідно до пункту 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДПС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився;

- роботодавців, в яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю;

8) за дорученням Прем`єр-міністра України;

9) за зверненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;

10) за запитом народного депутата;

11) у разі невиконання вимог припису.

Отже, приписами пп.6 пункту 5 Порядку №823 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться з такої підстави, як, зокрема, за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 823 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю чи його заступник.

Між тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 24, частини третьої статті 22 цього Закону.

З аналізу викладених норм вбачається, що згідно з ч. 2 статті 6 Закону № 877-V проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, дійсно забороняється, проте така заборона не стосується заходів контролю, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону, відповідно до якої у переліку органів, які здійснюють заходи контролю містяться, зокрема органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Отже, наведена норма ч. 2 ст. 6 Закону № 877-V щодо заборони проведення позапланових заходів з інших підстав, ніж передбачені у ч. 1 ст. 6 цього Закону, не поширює свою дію на перевірки щодо дотримання вимог законодавства про працю та зайнятість населення, а тому відповідач має право в період дії Порядку № 823 призначати інспекційні відвідування з підстав, які додатково до Закону № 877-V визначені зазначеним Порядком.

При цьому, суд наголошує, що спеціальним нормативно-правовим актом, що регламентує особливості процедури здійснення контрольних функцій органами Держпраці, є Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №823 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №823). Вказаним Порядком не передбачено таких форм здійснення державного контролю, як планові та позапланові перевірки, а ч.5 ст.2 Закону №877-V не зобов`язує забезпечувати відповідача до дотримання статті 6 вказаного Закону, тому доводи позивача щодо відсутності визначеної статтею 6 Закону №877-V підстави перевірки є помилковими, оскільки така вимога не поширюється на органи Держпраці.

Відтак, проведення відповідачем перевірок у вигляді інспекційних відвідувань з питань додержання вимог законодавства про працю здійснюється на підставі спеціального законодавства, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю».

Таким чином, інспекційні відвідування з питань додержання суб`єктами господарювання приписів КЗпП України та інших законів про працю та соціальне страхування не віднесено ні до планових, ні до позапланових заходів.

Суд не приймає, доводи позивача щодо судової практики, яка склалась станом на час подання позову, а саме: постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі № 857/10388/19, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2019 року у справі №640/3050/19 з цього питання, оскільки наведені судові рішення стосуються позапланових перевірок або інспекційного відвідування з інших підстав ніж у зазначеній справі, при обставинах в справі, які не є тотожними.

За таких обставин, отримання відповідачем листа Головного управління статистики у Донецькій області від 01.10.2019 року № 01-03/3211-19 щодо підприємств, які мають заборгованість із виплати заробітної плати на 1 вересня 2019 року, слід вважати достатньою підставою в розумінні пп. 6 п. 5 Порядку № 823 для призначення останнім інспекційного відвідування позивача з питань додержання законодавства про працю.

Щодо твердження позивача на те, що Порядок № 823, на підставі якого було прийнято наказ від 06.11.2019 №1652 Про проведення інспекційного відвідування Приватного акціонерного товариства Азовзагальмаш є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на те, на офіційному сайті Державної регуляторної служби України зазначено, про те, що Постанова КМУ № 823 по суті є аналогічною визнаній нечинною судом постанові КМУ № 295 від 26.04.2017, через що державним органом офіційно оприлюднено інформацію про невідповідність Порядку КМУ № 823 вимогам чинного законодавства, а тому не може бути правовою підставою для проведення позапланових заходів нагляду (контролю) суд вважає необґрунтованими та безпідставними та з цього приводу зазначає наступне.

Виходячи з положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до яких, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, - суб`єкти владних повноважень повинні дотримуватись вимог нормативних актів, чинних саме на час вчинення конкретної дії.

Оскільки відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили рішенням суду, суд має перевірити дотримання відповідачем вимог Постанови Кабінету міністрів України від 21.08.2019 року № 823 на час інспекційного відвідування, тобто в період дії обов`язкового до виконання нормативного акту.

При цьому, суд зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» від 21.08.2019 № 823 якою, зокрема було затверджено Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю на час спірних правовідносин була чинною.

Щодо посилання позивача на те, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на проведення перевірок у сфері господарської діяльності органами державного контролю у період та на території проведення антитерористичної операції, суд зазначає наступне.

Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно із ст. 3 Закону № 1669-VII органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Разом з цим, суд зазначає, що у даному випадку дія ст. 3 Закону № 1669-VII не розповсюджується на проведення інспекційних відвідувань органами Держпраці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі №360/1139/19.

Окрім того, суд погоджується з доводами відповідача щодо безпідставності посилання позивача на приписи ст.10 Закону України №877, з огляду на те, що зазначеною статтею Закону передбачені права позивача в частині не допуску посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю) на стадії проведення заходу контролю, а не стадії видання наказу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р. (заява № 4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 р., серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач має всі підстави для проведення інспекційного відвідування та діяв у спосіб, визначений діючим законодавством при прийнятті наказу про проведення інспекційного відвідування.

Вирішуючи питання щодо судового збору, згідно вимог ст. 139 КАС України, у зв`язку з тим, що позивачам було відмовлено у задоволенні позову, сплачений судовий збір, не повертається.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства Азовзагальмаш (87535, Донецька область, м.Маріуполь, пл.Машинобудівельників, б.1, ) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (, юридична адреса: 85302, Донецька область, м.Покровськ, вул.Прокоф`єва, 82) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 29 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова