Справа № 620/2309/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2309/19 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Артюхової М.М.,

представника відповідача Малая А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суддя Ткаченко О.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 06.06.2019 № 241 в частині відмови у переведенні садового будинку АДРЕСА_2» у жилий будинок;

- зобов`язати Виконавчий комітет Чернігівської міської ради прийняти рішення про переведення садового будинку АДРЕСА_2 у жилий будинок.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 06.06.2019 № 241 в частині відмови ОСОБА_1 у переведенні садового будинку АДРЕСА_2» у жилий будинок; зобов`язано Виконавчий комітет Чернігівської міської ради прийняти рішення про переведення садового будинку № АДРЕСА_2 у жилий будинок; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Виконавчий комітет Чернігівської міської ради подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що рішенням Чернігівської міської ради №29/VІІ - 6 від 29 березня 2018 року затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки у м. Чернігові, а рішенням Чернігівської міської ради № 37/VІІ- 8 від 20 грудня 2018 року внесено зміни до Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки у м. Чернігові. Пунктом 9 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки у м. Чернігові передбачено, що прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності хоча б однієї з таких підстав: - неподання документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку; - виявлення в поданих документах недостовірних відомостей; - встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі І (обов`язковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного (садового) будинку (Додаток 2) та протипожежних, санітарних та інших вимог діючих будівельних норм, державних стандартів і правил щодо планування і забудови територій. Комісією міської ради з переведення дачних і садових жилих будинків, що відповідають держаним будівельним нормам, у жилі будинки у м. Чернігові за результатами виїзду було встановлено, що відстань від садового будинку до території промислової зони становить 15,4 м., відстань між огороджувальними конструкціями ділянок становить 7,23 м. Навпроти зазначеного будинку на відстані менше 50 м. знаходяться виробничі підприємства, а садовий будинок входить до санітарно-захисного розриву. Зазначена обставина прямо вказує на неможливість переведення будівлі позивача у жилий будинок у зв`язку з невідповідністю розміщення будівлі санітарним нормам (п. 9 Порядку).

09.01.2020 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі та відзив на апеляційну скаргу.

Протокольною ухвалою від 30.01.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі було відмовлено за необґрунтованістю, оскільки довіреність підписана уповноваженою на те особою - секретарем міської ради, який, зокрема, входить і до складу виконавчого комітету міської ради, та з метою представництва інтересів такого органу.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником садового будинку загальною площею 49,3 кв.м у садівничому товаристві АДРЕСА_2 що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.09.2014 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.16, т.1).

Позивач звернувся до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради із заявою про переведення садового будинку АДРЕСА_2

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 06.06.2019 № 241 «Про переведення дачних чи садових будинків у жилі будинки та присвоєння їм поштових адрес» вирішено відмовити у переведенні дачного (садового) будинку, що належить позивачу, та розташований у АДРЕСА_2 у жилий будинок, у зв`язку з тим, що будинок знаходиться у санітарно-захисній смузі, яка менше 50 м (а.с.25, т.1).

Позивач, не погодившись із прийнятою відповідачем відмовою у переведенні зазначеного садового будинку в жилий, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням відповідача відмовлено позивачу у переведенні дачного (садового) будинку у жилий будинок у зв`язку з тим, що будинок знаходиться у санітарно-захисній смузі, яка менше 50 м, тобто з підстав, які відсутні в Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 321, а тому оскаржуване рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 8-1 Житлового кодексу України громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

На виконання вимог ч. 1 ст. 8-1 Житлового Кодексу Кабінетом Міністром України прийнято постанову від 29 квітня 2015 року № 321, якою затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки (далі - Порядок № 321).

Цей Порядок визначає механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки.

Відповідно до п. 3 Порядку № 321 для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі - власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, - сільському голові (далі - уповноважений орган) заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку; письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий; звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою згідно з додатком 2.

Пунктом 4 Порядку № 321 встановлено, що за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні. Прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку; виявлення в поданих документах недостовірних відомостей; встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі I (обов`язковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку (додаток 2).

Тобто, вищезазначеною нормою встановлений вичерпний перелік підстав для відмови в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням відповідача відмовлено позивачу у переведенні дачного (садового) будинку у жилий будинок у зв`язку з тим, що будинок знаходиться у санітарно-захисній смузі, яка менше 50 м, тобто з підстав, які яка не передбачені в Порядку № 321.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції враховує доводи представника позивача, що садовий будинок позивача АДРЕСА_2 - єдине належне позивачу житло, у якому він постійно проживає, зокрема, з двома малолітніми дітьми, та такий будинок відповідає вимогам державних будівельних норм, та побудований задовго до прийняття рішення Чернігівської міської ради № 29/VІІ - 6 від 29 березня 2018 року (яким затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки у м. Чернігові), але зареєструвати своє місце проживання можливості не має, оскільки такий будинок не є жилим, і жодних належних доказів на спростування таких обставин ні відповідачем, ні представником відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, не надано.

Не містять матеріали справи і жодних належних доказів на підтвердження того, що садовий будинок позивача знаходиться у санітарно-захисній смузі, яка менше 50 м, та того, що такий будинок не відповідає державним будівельним нормам. Не надано таких доказів і представником відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. При цьому, матеріали справи не містять і жодних доказів проведення будь-якої перевірки для встановлення вищевказаних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачами, в даному випадку, не виконаний.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта про те, що рішенням Чернігівської міської ради № 29/VІІ - 6 від 29 березня 2018 року затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки у м. Чернігові та рішенням Чернігівської міської ради № 37/VІІ- 8 від 20 грудня 2018 року внесено зміни до Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки у м. Чернігові, та пунктом 9 Порядку передбачено, що прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності, зокрема, встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі І (обов`язковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного (садового) будинку та протипожежних, санітарних та інших вимог діючих будівельних норм, державних стандартів і правил щодо планування і забудови територій, колегія суддів зазначає, що Порядок № 321 таких вимог не містить, таким чином, приймаючи відповідні рішення Чернігівська міська рада значно розширила підстави для відмови у переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок, що, в свою чергу, не узгоджується з актом вищої юридичної сили - постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 321, якою затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, а відтак, прийняття рішення про відмову в переведенні садового будинку позивача у жилий будинок прийнято всупереч Порядку №321, а відтак, таке рішення є таким, що прийняте всупереч норм чинного законодавства.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про переведення дачного (садового) будинку, який належить ОСОБА_1 в жилий будинок.

Отже, вказані апелянтом обставини не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 січня 2020 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов