Справа № 133/3053/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 133/3053/19

Головуючий у 1-й інстанції: Воронюк В.А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

29 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

відповідача: Трайдакала Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника СП Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Трайдакала Євгена Вікторовича на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 грудня 2019 року (м. Козятин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СП Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Трайдакала Євгена Вікторовича, Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконної та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до начальника СП Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Трайдакала Євгена Вікторовича, Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про визнання незаконної та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 грудня 2019 року позов задоволено, а саме: постанову начальника СП Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Трайдакала Є.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 389645 від 08.11.2019 року, відносно ОСОБА_1 - скасовано, а справу закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні відповідач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що під час патрулювання 25.10.2019 року начальником СП Козятинського ВП капітаном поліції Трайдакало Є.В. близько 12 год. 30 хв. по вул. Грушевського, 25, в м.Козятині було виявлено, що ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем RENAULD SCENIC д/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 д.1, п.п. 8.4. (в) ПДР України, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку "зупинку заборонено", чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Даний факт підтверджується протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності від 25.10.2019р серії ДПР №204670.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 389645 від 08.11.2019 року.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, до кола яких входить і керування транспортним засобом за відсутності відповідних дозвільних документів.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Так, згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П.п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 ПДР передбачено, що дорожні знаки поділяються на групи. Зокрема в частині "в" виділена група "заборонні знаки", які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до підпункту 3.34 пункту 33.3 "заборонні знаки" розділу 33 ПДР України- "Зупинку заборонено", дорожній знак 3.34 забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 в м. Козятині дійсно здійснив зупинку на вул. Грушевського в м. Козятині в зоні дії знаку 3.34 (Зупинка заборонена).

Колегія суддів вважає помилковими доводи суду першої інстанції, що в даному випадку організація дорожнього руху здійснена неналежним чином, з огляду на наступне.

Так, в матеріалах справи міститься Акт обстеження місця встановлення дорожнього знаку 3.34, встановленого по вул. Грушевського на перехресті з вул. Січових Стрільців, складений представниками управління житлово-комунального господарства Козятинської міської ради та представником Козятинського відділення поліції. Згідно вказаного Акту вбачається, що дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено", встановлений на перехресті вулиці Грушевського та Січових Стрільців, відповідає ДСТУ 4100-2014 "Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування" та п. 8.2.1 ПДР України.

Судова колегія зазначає, що під час судового засідання відповідачем було надано суду Схему розташування дорожніх знаків по вул. Грушевського, яка погоджена начальником ВДАР Козятинського РВ Христюк С.І., згідно якої вбачається, що дорожній знак 3.34 встановлений на лівому боці вул. Грушевського (при здійсненні правового повороту з вулиці Комсомольської (нині - Січових Стрільців)), що не суперечить п. 10.5.29 ДСТУ 4100-2014, згідно з яким дорожній знак 3.34 встановлюється з того боку, на якому вводять заборону та не суперечить п.10.5.2 ДСТУ 4100-2014, згідно з яким заборонні знаки потрібно встановити безпосередньо перед ділянками доріг на яких необхідно ввести відповідне обмеження.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що висновків відповідних організацій про те, що дорожній знак 3.34 встановлений з порушеннями державних стандартів не існує, а відповідно водії не мають право порушувати правила дорожнього руху (знаку), який встановлений відповідними органами.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 404/3116/16-а.

При цьому, посилання суду першої інстанції на запис з камери мобільного телефону, на якому знак 3.34 водію під час руху та під час даного повороту не видимий, судова колегія не приймає до уваги та вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що мобільний телефон можна встановити під різними кутами по відношенню до проїзної частини та ії елементів при яких дорожні знаки та елементи дороги не будуть попадати в "поле зору" камери мобільного телефону.

До того ж, в судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані свідки, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дали пояснення, що були свідками неодноразових викликів ОСОБА_1 нарядів поліції з приводу порушення іншими водіями вимог цього ж дорожнього знаку. Свідок ОСОБА_4 пояснив суду першої інстанції, що 28 вересня 2019 року він, керуючи автомобілем виконав правий поворот з вулиці Січових Стрільців на вулицю Грушевського в місті Козятині та зупинив автомобіль на лівій стороні вулиці Грушевського в зоні дії вищевказаного дорожнього знаку. ОСОБА_1 викликав поліцію та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог вказаного дорожнього знаку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не проаналізував покази даних свідків, з яких підтверджується, що позивач знав про існування вказаного дорожнього знаку, сам неодноразово викликав поліцію при порушенні вимог даного знаку іншими водіями. При цьому, в матеріалах справи міститься копія протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за зупинку в зоні дії цього ж знаку, що мало місце 19 жовтня 2019 року. А тому, твердження ОСОБА_1 про те, що він не бачив вказаний знак 25 жовтня 2019 року, коли здійснив зупинку в зоні його дії є безпідставними.

Також, апеляційний суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення п. 10.2.3 ДСТУ 4100-2014, відповідно до якого знаки установлені на дорозі послідовно, за винятком знаків, установлених на перехресті, повинні бути розташовані поза населеними пунктами на відстані не менш ніж 50 м, а в населених пунктах не менш ніж 25 м між поперечними перетинами дороги в яких встановлені знаки.

Так, судова колегія зазначає, що згідно п. 10.1.4 ДСТУ 4100-2014 дорожні знаки допускається застосовувати у випадках, не передбачених цим стандартом, якщо необхідність їхнього застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху.

З пояснень відповідача вбачається, що в даному випадку необхідність розташування дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" на початку вулиці Грушевського обумовлена тим, що на вказаній вулиці знаходиться ринок "Хлібодар", а тому для забезпечення вільного руху транспорту та не створення заторів було встановлено цей знак.

Водночас, суд першої інстанції не дав належної оцінки вищевказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу начальника СП Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Трайдакала Євгена Вікторовича задовольнити повністю.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 грудня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.