Справа № 640/8345/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Київ № 640/8345/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Моренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомАкціонерного товариства "Укргазвидобування"
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування рішення № від 18.03.2019
за участю представників сторін:

від позивача -, Федоша Т.М., -

відповідача -, Демченко С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № від 18.03.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що прийняте рішення є протиправним та таким, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню з огляду на наступне.

У серпні 2018 року а АТ «Укргазвидобування» виник обов`язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), у зв`язку з чим позивачем протягом 2-16 серпня 2018 року було його сплачено у розмірі 1 143 284, 40 грн.

У зв`язку з неможливістю використовувати кошти на власних розрахункових рахунках, через накладення арешту на усі грошові кошти АТ «Укргазвидобування» в межах виконавчого провадження № 57028233, позивачем було прийнято рішення про оплату залишку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за рахунок власних коштів, що знаходилися на рахунку, відкритому через відокремлений підрозділ - філію Управління з переробки газу та газового конденсату АТ «Укргазвидобування» (далі - філія).

21.08.2018 та 22.08.2018 позивачем було здійснено оплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на рахунок відповідача з рахунку АТ «Укргазвидобування», відкритого через філію, що підтверджується платіжними дорученнями № 196 від 21.08.2018, № 47769 та № 47770 від 22.08.2018.

Проте, вказані кошти у загальному розмірі 4 093 815 грн. не були зараховані в рахунок виконання обов`язків позивача по сплаті ЄСВ за серпень 2018 року.

У зв`язку з тим, що сплачені АТ «Укргазвидобування» кошти з рахунку, відкритого через філію, не було зараховано відповідачем у рахунок виконання позивачем обов`язку зі сплати ЄСВ за серпень 2018, обов`язок позивача по їх сплаті погашався за рахунок існуючої переплати.

04.09.2018 було зупинено вчинення будь-яких виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57028233, у зв`язку з чим усі наступні платежі по сплаті ЄСВ за 2018 рік здійснювалися з власних рахунків АТ «Укргазвидобування», не використовуючи власні кошти, що знаходилися на рахунку, відкритому через філію.

Матеріали справи містять відповідні копії платіжних доручень та звітів позивача про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), що свідчить про сплату позивачем ЄСВ за період з 21.08.2018 по 29.11.2018 своєчасно та у повному обсязі, так як перерахування коштів з рахунку відритого через філію, вважається належним виконанням обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, застосування до платника податку - АТ «Укргазвидобування» штрафу та пені є безпідставним, а, відповідно, рішення від 18.03.2019 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на несвоєчасну сплату АТ «Укргазвидобування» єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.

Офіс великих платників податків як на підставу для прийняття оскаржуваного рішення посилається на те, що сплата ЄСВ філією позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ч. 7 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування».

У зв`язку з викладеним відповідач вважає, що мав усі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно позивача спірного рішення, а всі дії відповідача здійснені в межах чинного законодавства, у порядку та у спосіб, ним передбачені.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02.07.2019.

Ухвалою суду від 01.08.19 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.09.2019.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.03.2019 Офісом великих платників податків ДФС прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.09.2018 по 29.11.2018, яким до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» було застосовано штраф у розмірі 1 191 701, 26 грн. та нараховано пеню у розмірі 37 637, 63 грн.

Позивач користуючись своїм правом оскаржив спірне рішення, прийняте відповідачем, в адміністративному порядку, однак, за результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 25.04.2019 № 19747/6/99-99-11-05-02-25, яким спірне рішення залишено без змін, а скаргу АТ «Укргазвидобування» - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням № від 18.03.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.09.2018 по 29.11.2018, яким до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» було застосовано штраф у розмірі 1 191 701, 26 грн. та нараховано пеню у розмірі 37 637, 63 грн., позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регламентуються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон).

Підпунктами 1 та 4 частини 2 статті 6 Закону передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

У відповідності до частини 5 статті 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство), та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску. Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з вимогами Положення про рух коштів.

У разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У відповідності до ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Приписами ч. 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Аналіз норм Бюджетного кодексу дає підстави суду зробити висновок, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами державного бюджету, які визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. Тобто, будь-який податок чи збір, що надійшов до бюджету, відображається на відповідному балансовому рахунку і враховується (обліковується) на єдиному казначейському рахунку, незалежно від того, на який аналітичний рахунок він поступив.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затверджене Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122 (далі - Положення №122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 цього Положення встановлено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

З викладеного слідує, що всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), єдині внески, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Факт надходження сплаченого позивачем у серпні 2018 року суми єдиного внеску за серпень, в сумі 4 093 815, 00 грн., на діючий казначейський рахунок контролюючим органом не заперечується, відтак вимоги закону щодо повноти, своєчасності сплати позивачем виконані, а визначена відповідачем недоїмка не мала місця, що обґрунтовується також наступним.

Відповідно до абзацу першого та другого частини 8 статті 9 Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Відповідно до абзацу першого та другого частини 8 статті 9 Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Відповідно до підпункту 1 частини 10 статті 9 Закону днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або Казначейством, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Таким чином, зокрема, норма статті 9 Закону визначає, що днем сплати єдиного внеску є день списання коштів на відповідний рахунок державної фіскальної служби.

Судом встановлено, що на виконання АТ «Укргазвидобування» обов`язку зі сплати єдиного внеску за серпень 2018 року на рахунок відповідача з рахунку позивача, відкритого через філію перераховано 4 093 815 грн. за наступними платіжними дорученнями:

- № 196 від 21.08.2018 на суму 1 352 115, 00 грн. з призначенням платежу: «*;101;30019775; 22% ЄСВ зарплата за 1 половину серпня 2018»;

- № 47769 від 22.08.2018 на суму 331 415, 00 грн. з призначенням платежу: «*;101;30019775; 22% ҐСВ відпускні, мат/доп., розрах. ком пенс.невик.відпустку серпень 2018р.»;

- № 47770 від 22.08.2018 на суму 2 410 285, 00 грн. з призначенням платежу: «*;101;30019775; 22% ҐСВ премія серпень 2018р.».

Відповідачем не заперечувались факт, строки сплати чи суми єдиного внеску перераховані за вищевказаними платіжними дорученнями.

На посилання та твердження відповідача про те, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством, суд зазначає наступне.

Згідно відомостей ЄДРПОУ серед даних про відокремлені підрозділи юридичної особи Акціонерного товариства «Укргазвидобування» наявні відомості, зокрема: Філія управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства «Укргазвидобування».

Відповідно до положень ст. 95 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 55 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єктами господарювання, зокрема, є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Суб`єкти господарювання, зазначені у пункті першому частини другої цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи (ч. 6 ст. 55 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 58 ГК України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 2 статті 58 ГК України, відкриття суб`єктом господарювання філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до її реєстраційної справи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом.

Відтак, законом внормовано можливість відокремленого підрозділу без статусу юридичної особи (філії) здійснювати всі або частину функцій юридичної особи. При цьому відповідно положень ч.1 с. 80 ЦК України саме юридична особа як організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Таким чином, відокремлений підрозділ юридичної особи (філія) не має статусу юридичної особи та не є третьою особою по відношенню до юридичної особи, і може здійснювати всі або частину її функцій.

Крім того, відповідно до ч.7 ст. 9 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до ч.4 ст.64 ГК України, підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Пунктом 6.3 статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Пунктом 1.2., затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах (далі - Інструкція № 492), відокремлений підрозділ - філія, представництво, відділення або інший відокремлений підрозділ, що не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність від імені юридичної особи резидента.

Юридичні особи - резиденти можуть відкривати поточні та/або вкладні (депозитні) рахунки в банках через свої відокремлені підрозділи (пункт 1.3. Інструкції № 492).

Таким чином, відкриття юридичною особою банківського рахунку через свою філію не являється відчуженням чи іншим внормованим відступленням прав на такий банківський рахунок, а є лише одним з внормованих способів відкриття юридичною особою свого, належного цій юридичній особі банківського рахунку.

Аналіз вищевикладених норм дає можливість зробити висновок, що сплата єдиного внеску юридичною особою зі свого рахунку, відкритого через свій відокремлений підрозділ, не являється передачею обов`язку зі сплати єдиного внеску третій особі, та не являється порушенням пункту 9 статті 25 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Викладене вище свідчить, що якщо платник податків-юридична особа сплачує грошове зобов`язання через рахунок, відкритий на свій відокремлений підрозділ, то такий платник є таким, що виконав свій податковий обов`язок зі сплати податку (збору), оскільки сплатив грошове зобов`язання зі свого рахунку. Філія не є третьою особою по відношенню до позивача, а сплата останнім коштів з будь-яких рахунків, відкритих через філію, не може вважатися передачею платником єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 по справі № 810/3123/16 зазначивши, що відокремлений підрозділ юридичної особи (філія) не має статусу юридичної особи та не є третьою особою по відношенню до юридичної особи в контексті положень частини 9 статті 25 Закону №2464, а тому сплата єдиного внеску структурним підрозділом (філією) Товариства свідчить про добросовісне виконання ним обов`язку зі сплати цього обов`язкового платежу, не є порушенням вимог Закону №2464 та не спричинило настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Викладене вище, свідчить про протиправність рішення Офісу великих платників податків ДФС від 18.03.2019 № , у зв`язку з чим, останнє підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач правомірність своїх дій та прийнятих рішень не довів, натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження та обґрунтування.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ) № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.03.2019.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) судові витрати у розмірі 18 440 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок) грн. 08 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур