Справа № 826/13858/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 січня 2020 року м. Київ № 826/13858/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови ОАС м. Києва від 26.12.2016 у справі

за позовомОСОБА_2 ОСОБА_3 , Приватного багатопрофільного підприємства "Вимал", Представництва Громадської організації "Об`єднання "Самопоміч" у м. Києві"
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП)
провизнання незаконною постанови НКРЕКП від 03.03.2016 р. № 289
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), яка не є учасником даної справи, звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва як кінцевий споживач електричної енергії із заявою про перегляд за новоявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2016, яка залишено без змін згідно з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу від 27.01.2020, матеріали (заяву) розподілені судді Кармазіну О.А.

Слід зазначити, що предметом розгляду у даній справі була постанова НКРЕКП від 03.03.2016 р. № 289 «Про затвердження Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії" від 03.03.2016 р. № 289».

Як зазначено у постанові суду від 26.12.2016, позовні вимоги були мотивовані протиправністю оскаржуваної постанови, що полягає у процедурних порушеннях її прийняття та формальним підходом відповідача до власних зобов`язань і неналежного їх виконання в частині дослідження економічної обґрунтованості прийняття суспільно-значущих документів правового характеру, а також неврахуванням факту реального зростання/падіння доходів населення.

Незаконність оскаржуваної постанови обґрунтовувалась позивачами тим, що інформація про проведення засідання відповідача 03.03.2016 р. була оприлюднена на офіційному веб-сайті відповідача лише 29.02.2016 р. о 16:41, тобто за 2 робочі дні, що є порушенням процедури прийняття нормативно-правових актів. Відповідачем було порушено порядок оприлюднення постанови, оскільки остання була оприлюднена на офіційному веб-сайті відповідача 30.03.2016 р., тобто через 26 днів після проведення засідання. Проект постанови не був внесений до Плану діяльності НКРЕКП. Також представники позивачів зазначили, що ціна електроенергії є незаконною.

Відповідно до вищезгаданої постанови суду від 26.12.2016 у задоволенні позову, заявленого з наведених вище підстав, - відмовлено.

Крім іншого, суд першої інстанції зазначив, що прогнозована оптова ринкова ціна не є житлово-комунальною послугою, а, отже, положення Закону №1875-IV, в даному випадку, не поширюються на спірні правовідносини. Крім того, суд зазначив, що положення постанови НКРЕКП від 03.03.16 №289 поширюються лише на суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність із виробництва та постачання електричної енергії.

Із змісту постанови суду не вбачається, що під час розгляду справи ставились питання щодо неправомірності створення Комісії, як одна із підстав скасування оскаржуваної постанови НКРЕКП.

Згідно з ухвалою КААС від 28.02.2017 постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 31.03.2017 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова НКРЕКП втратила чинність на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 894 від 23.08.2018.

24.01.2020 року ОСОБА_1 , яка, як вже зазначалося, не є учасником справи, звернулася до суду як кінцевий споживач електричної енергії із заявою про перегляд постанови суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Заявник вважає, що судовим рішенням зачіпаються її права.

Зазначає, що датою відкриття нововиявлених обставин є 09.01.2020, коли інша особа - ОСОБА_4 отримав постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 9901/988/18, якою задоволено позов ОСОБА_4 до Верховної Ради України. Постанова оприлюднена в ЄДРСР 14.01.2020.

Слід зазначити, що обґрунтовуючи у зазначеній справі позовні вимоги до ВРУ, ОСОБА_4 посилався на те, що після його звернення до ВРУ з заявою про приведення оприлюдненої норми закону у відповідність до чинної редакції, ВРУ не оприлюднила на її офіційному веб-сайті статтю 11 Закону № 1682-ІІІ у чинній редакції, з урахуванням позиції Конституційного Суду України. На переконання ОСОБА_4 , з боку ВРУ мало місце протиправна бездіяльність, наслідком якої є порушення його права на інформацію, що потягло за собою правову невизначеність у питанні чинності тієї чи іншої редакції статті 11 зазначеного Закону.

ОСОБА_1 зазначає, що вказана особа, ОСОБА_4 , одночасно є її представником в рамках подання нею заяви про перегляд постанови суду у справі № 826/13858/16.

ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що цією постановою ВП ВС встановлено, що на офіційному веб-порталі Верховної Ради України редакцію статті 11 Закону України «Про природні монополії» (щодо утворення та ліквідації національних комісій) викладено в редакції, яка втратила чинність у березні 2014.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до чинної з 13.03.2014 редакції ст. 11 зазначеного Закону повноваження у Президента України утворювати національні комісії відсутні, оскільки положення, якими це передбачено, втратили чинність згідно рішення КСУ № 14-рп/2008 від 08.07.2008.

Заявник зазначає, що ця обставина є істотною, оскільки суд виходив з мотивів, передусім законності утворення Комісії.

Заявник зазначає, що незаконність створення Комісії тягне за собою нелегітимність усіх постанов НКРЕКП.

Відтак, заявник зазначає, що під час розгляду справи існували істотні обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику, оскільки, як вважає заявник, суд і сторони керувалися оприлюдненою, проте нечинною редакцією ст. 11 вищезгаданого Закону.

Тобто, заявник посилається на положення п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України.

Про істотність обставин, як зазначено у заяві, ОСОБА_1 стало відомо 09.01.2020.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у справі «Brumarescu v. Romania» від 28.11.1999 наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (справа «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003).

При цьому, слід зазначити, що інститут нововиявлених обставин - це самостійний вид перевірки законності та обґрунтованості постанов або ухвал, що не відповідають об`єктивній істині, правам і обов`язкам сторін, тобто цей вид перегляду має низку схожих ознак і відмінностей порівняно з апеляційним та касаційним переглядами рішень.

Ця відмінність полягає в підставах перегляду, об`єктах і суб`єктах перегляду, компетенції суду, порядку й наслідках перегляду, процесуальному становищі осіб, які беруть участь у справі.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 362 КАС України «Право подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами» учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, відповідно до положень ст. 363 КАС України («Порядок і строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами») заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами може бути подано учасником справи.

У даному випадку, заявник не є учасником справи.

При цьому, як вбачається з судових рішень по справі та її матеріалів, оскаржувана у цій справі постанова НКРЕКП стосується формування оптової ціни електричної енергії та, що є очевидним, не стосується формування роздрібної ціни електричної енергії для цілей постачання кінцевим споживачам, одним з яких, як зазначає сам заявник, є і заявник.

На наведене звернута увага у судових рішеннях по даній справі.

Таким чином, до суду із заявою про перегляд постанови суду звернулася особа, яка не є учасником справи, якої оскаржуваний акт жодним чином не стосується і жодним чином не зачіпає права чи інтереси заявника, як власне і постанова суду першої інстанції, яку заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про очевидну безпідставність звернення заявника із заявою про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, а відтак, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до вказаної заяви положень ч. 2 ст. 167 КАС України, а саме - повернення вказаної заяви без розгляду як такої, що є очевидно безпідставною та необґрунтованою.

При цьому, заявником по суті ставиться питання не перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, а ставиться питання перегляд постанови суду, виходячи із інших правових підстав, норми закону, зміст якого на думку заявника не був врахований судом, тобто ставиться питання про перегляд постанови суду з підстав її незаконності, що додатково вказує на наявність підстав для застосування положень ч. 2 ст. 167 КАС України.

Керуючись вимогами ч. 2 ст. 167, Глави 3, ст. ст. 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2016 у справі № 826/13858/16 - повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), яка може бути оскаржена в порядку ст.ст. 292-297 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін