Справа № 940/1739/19
Суддя: Косович Т. П.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

29.01.2020 Провадження по справі № 2-а/940/3/20
Справа № 940/1739/19
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2020 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Косович Т.П.

при секретарі: Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Жилко Євгенія Володимировича,про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Жилко Євгенія Володимировича серії ЕАК № 1844599 від 09.12.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу в сумі 425 гривень, посилаючись на те, що дана постанова є незаконною, оскільки не підтверджена належними доказами.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області в судове засідання не прибув, до суду надіслав відзив на позов, в якому просить суд адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення та додав до відзиву копію відеозапису вчиненного праовпорушення.

Відповідач 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Жилко Є.В. в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що дає підстави суду відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України слухати справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідальність за порушення вимог даного пункту ПДР України передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини першої статті 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В судовому засіданні встановлено, що 09.12.2019 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Жилко Євгенієм Володимировичем винесена постанова серії ЕАК № 1844599 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу в сумі 425 гривень за те, що він 09.12.2019 року о 23 годині 46 хвилин на 455 км. автодороги М-05 Київ-Одеса в Іванківському районі Одеської області, керуючи автомобілем Renault Premium 450, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі руху при вільній правій, чим порушив п. 11.5 ПДР України.

Вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення, як встановлено в судовому засіданні, підтверджено записом з відео реєстратора, закріпленому на службовому автомобілі. Продивившись даний запис, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 дійсно, керуючи автомобілем Renault Premium 450, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі руху при вільній правій, чим порушив п. 11.5 ПДР України. При цьому наміру його майбутнього повороту ліворуч (на що посилається позивач) із відеозапису не встановлено.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Таким чином, оспорювана у справі постанова повинна відповідати визначеним у статті 283 КУпАП вимогам, які не містять положень про обов`язкове зазначення доказів, що підтверджують факт порушення та вину особи.

Водночас, безпідставним є посилання позивача на постанову Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» в обґрунтування необхідності зазначити в оспорюваній у справі постанові джерело доказів вини порушника (технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис), оскільки відповідні вимоги стосуються постанов, прийнятих саме судами під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене суд вважає необґрунтованим посилання позивача на недопустимість запису вчиненого правопорушення з відеореєстратора як доказу у цій справі та вважає даний запис належним та допустимим доказом у справі.

Посилання позивача на те, що інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Жилко Євгенієм Володимировичем під час розгляду справи відносно нього та винесення постанови серії ЕАК № 1844599 йому не були роз?яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та порушене право на користування юридичною допомогою, спростовуються поясненнями представника відповідача, наданими у відзиві на позов. Зокрема, з наданих пояснень вбачається, що права, передбачені ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 були роз?яснені. Крім того, останній не був позбавлений можливості скористатися телефоном та залучити до участі в справі професійного адвоката.

Крім того, з доданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відкрито ігнорував вимоги та пояснення поліцейського, вважаючи, що він ПДР України не порушував, рухався в крайній лівій смузі руху через погану дорогу, а тому поліцейський не мав взагалі права його зупиняти.

Суд вважає формальними посилання позивача на порушення інспектором поліції процесуального порядку розгляду справи та складання оскаржуваної постанови, такі підстави не можуть лягати в основу протиправності винесеної постанови та бути підставою для її скасування.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу в межах позовних вимог.

За нормою ч. 2 ст. 73 КАС України, яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як конкретно визначено положеннями ст. 76 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст достатності доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; при цьому, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно загального правила ч. 1 ст. 77 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст обов`язку доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього кодексу.

Проте, як вбачається з сукупності досліджених матеріалів справи, позивачем у справі не надано доказів правомірності його руху в крайній лівій смузі руху при вільній правій, при цьому зібрані докази підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем, а тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є законною і не підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 9,77,241-246,250,286 КАС України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Жилко Євгенія Володимировича,про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення, а постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Жилко Євгенія Володимировича серії ЕАК № 1844599 від 09.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу в сумі 425 гривень - без змін.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович