Справа № 360/5034/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

31 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5034/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Бондарєвої Валерії Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Бондарєвої Валерії Валеріївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області від 01.10.2019 № 18;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 21.07.1978 по 04.05.1979 в Лисичанському ремонтно - будівельному управлінні виробничого об`єднання «Первомайськвугілля», період роботи у ДВАТ «Управління матеріально-технічного забезпечення» ДП ДХК «Лисичанськвугілля» в якості електрозварника з 22.08.1992 по 28.02.1995;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27.09.2019.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 27.09.2019 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно вимог пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 01.10.2019 № 18 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії через відсутність на думку відповідача необхідного пільгового стажу на дату звернення. Відповідачем не зараховані до пільгового стажу період роботи у ДВАТ «управління матеріально-технічного забезпечення» ДП ДХК «Лисичанськвугілля» в якості електрозварника з 01.05.1991 по 31.05.1991 у зв`язку з відсутністю нарахування заробітної плати і з 22.08.1992 по 28.02.1995 у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці. Не розглянуті документи за період роботи позивача у «Лисичанському ремонтно-будівельному управлінні п/о «Первомайськвугілля» з 21.07.1978 по 04.05.1979 на посаді електрогазозварювальника в мехцеху у зв`язку з відсутністю ліквідації підприємства. В рішенні замість "Лисичанського ремонтно-будівельного управління" п/о «Первомайськвугілля» вказано назву підприємства ДП «Ремонтно-будівельне управління».

З посиланням на норми Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні періоду роботи з 21.07.1978 по 04.05.1979 та з 22.08.1992 по 28.02.1995 до пільгового стажу.

Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області позов не визнало, через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 26.12.2019 подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 82-83).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що пільгове пенсійне забезпечення окремих категорій громадян з 01.01.2018 здійснюється виключно за нормами Закону № 1058, пунктом 2 частини 2 статті 114 якого визначено, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу на дату досягнення віку, зокрема, з 01.04.2019 по 31.03.2020 не менше 27 років 6 місяців у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка

Позивачем не надано жодних підтверджуючих документів для підтвердження спеціального трудового стажу та проведення атестації робочих місць за період роботи на ДП Ремонтно-будівельнеуправління в якості електрогазозварника з 21.07.1978 по 04.05.1979 та період роботи у ДВАТ Управління матеріально-техничного забезпечення ДП ДХК Лисичанськвугілля в якості електрогазозварника з 22.08.1992 по 28.02.1995.

Таким чином, управління діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами та підзаконними нормативними актами.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

29.01.2020 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) відповідач надав письмові пояснення (арк. спр. 95) в яких зазначив, що період навчання за фахом (електрогазозварник) з 01.09.1976 по 20.07.1978 у професійно- технічному закладі № 51 зараховано до загального стажу, не зараховано до пільгового стажу за списком № 2 у зв`язку з відсутністю підтверджуючого пільгового стажу роботи після закінчення навчання за професією.

Позивач працював у ДП Ремонтно-будевельне управління в якості електрогазозварника з 21.07.1978 по 04.05.1979, яке не ліквідовано.

Період роботи з 21.07.1978 по 04.05.1979 зараховано до загального стажу, до пільгового стажу за списом № 2 не зараховано у зв`язку з тим що позивач не надав до заяви від 27.09.2019 довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Період проходження військової строкової служби з 15.05.1979 по 11.06.1981 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за Сиском № 2 у зв язку з відсутністю підтверджуючого пільгового стажу роботи на момент призиву на строкову службу.

Ухвалою суду від 28.11.2019 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 23-24).

Ухвалою суду від 16.12.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 15.01.2020 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 88).

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду представником позивача надано заяву про розгляд справи без участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві просив суд розглянути справу за відсутності відповідача.

Відповідно частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного, суд вирішив розглянути адміністративну справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), судом встановлено таек.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями документів, а саме: паспорта громадянина України (арк. спр. 7-8, 49-50), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 8, 50).

27.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, зареєстровану за № 2735, додавши до заяви документи, зазначені в розписці-повідомленні: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт НОМЕР_2 від 09.09.1997, трудову книжку НОМЕР_3 від 21.07.1978, військовий квиток НОМЕР_4 від 14.05.1978, диплом № НОМЕР_5 від 20.07.1978, довідку від 01.03.2019 № 02/21 (арк. спр. 48 зв.б.).

Згідно з інформацією, зазначеною в протоколі призначення пенсії ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії № 18, позивач не має права на пенсію. Відповідно до розрахунку стажу загальний страховий стаж складає 37 років 02 місяців 15 днів, в тому числі відпрацьований страховий стаж до 01.01.2004 становить 22 роки 07 місяців 14 днів, страховий стаж після 01.01.2004 становить 14 років 07 місяців 1 день (арк. спр. 47-48).

Згідно атестату № 9562, виданого 20.07.1978 професійно-технічним училищем № 51 м. Лисичанська, позивач навчався за професією електрогазозварника та рішенням екзаменаційної комісії позивачу присвоєно кваліфікацію електрогазозварника третього розряду (арк. спр. 53).

Відповідно до особової карточки № 3576 позивач працював електрогазозварником з 21.07.1978 по 04.05.1979, звільнений у зв`язку з призивом в лави Радянської армії (арк. спр. 64).

Військовим квитком серії НОМЕР_4 від 14.05.1979 підтверджено, що позивач направлений до військової частини 15.05.1979 та 11.06.1981 звільнений в запас (арк. спр. 54).

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_3 від 21.07.1978 (арк. спр. 35-37, 51-52) у межах спірних правовідносин, судом встановлено, що вона містить такі записи про роботу позивача:

ПТУ № 51 м. Лисичанськ з 01.09.1976 по 20.07.1978.

Лисичанське ремонтно-будівельне управління виробничого об`єднання «Первомаськвугілля»:

запис 1. 21.07.1978 - прийнятий електрогазозварником 3-го розряду;

запис 2. 04.05.1979 - звільнений у зв`язку з призовом на військову службу за ст. 36 КЗпП УРСР;

запис 3. 15.05.1979 11.06.1981 строкова служба в лавах збройних сил;

Управління матеріально - технічного забезпечення в/п «Лисичанськвугілля»:

запис 9. 03.11.1986 - прийнятий електрогазозварником п`ятого розряду в мехслужбу;

запис 10. 02.03.1992 переведений газоелектрозварником на техбазу;

запис 11. 28.02.1995 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Інші періоди роботи позивача не є спірними, а тому судом не досліджуються.

14.01.2019 позивач звернувся до Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України із заявою про підтвердження стажу роботи (арк. спр. 56), надавши довідки про заробітну плату на 4 арк, довідку про періоди роботи на 6 арк, витяг з ЄДРПОУ на 2 арк та трудову книжку.

Згідно архівної довідки № 434/01-26 від 16.02.2016 позивачу нараховувалась заробітна плата: липень 1978 року, вересень-грудень 1978 року та січень-травень 1979 року (арк. спр. 61).

Відповідно до архівної довідки № 435/01-26 від 16.02.2016 в період з 21.07.1978 по 04.05.1979 позивач працював електрогазозварником мехцеху (арк. спр. 63).

З довідок №№ 437/01-26, 438/01-26, 439/01-26 від 16.02.2016 встановлено, що позивачу нараховувалась заробітна плата: з листопада 1986 року по квітень 1991 року, з липня 1991 року по лютий 1995 року (арк. спр. 75 зв.б, 76, 76 зв.б.).

Згідно з довідкою № 436/01-26 від 16.02.2016 в період з 03.11.1986 по 02.03.1992 позивач працював електрогазозварником в мехслужбі, з 02.03.1992 по 28.02.1995 працював електрогазозварником на техбазі (арк. спр. 77).

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України від 01.03.2019 № 02/21 позивачу зараховано періоди роботи з 03.11.1986 по 30.04.1991 та з 01.06.1991 по 31.12.1991 до пільгового стажу роботи за списком № 2. Не зараховано період з 01.05.1991 по 31.05.1991, у зв`язку з відсутністю нарахування заробітної плати і з 22.08.1992 по 28.02.1995 у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці. Не розглянуто документи за період роботи з 21.07.1978 по 04.05.1979 у зв`язку з відсутністю ліквідації підприємства (арк. спр. 55).

Рішенням від 01.10.2019 № 18 «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 » позивачу відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу 5 років 07 місяців 17 днів (арк. спр. 9-10, 44-45).

Зі змісту оскаржуваного рішення судом встановлено, що відповідачем не враховано до пільгового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 21.07.1978 період роботи позивача з урахуванням рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України від 01.03.2019 № 02/21:

- ДВАТ «Управління матеріально - технічного забезпечення» ДП ДХК «Лисичанськвугілля» в якості електрогазозварника з 01.05.1991 по 31.05.1991, у зв`язку з відсутністю нарахування заробітної плати і з 22.08.1992 по 28.02.1995 у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці.

- ДП «Ремонтно-будівельне управління» в якості електрогазозварника з 21.07.1978 по 04.05.1979 у зв`язку з відсутністю даних про ліквідацію підприємства.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058), Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зареєстровано в Міністерстві юстиції 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі Порядок проведення атестації робочих місць), методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації), постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, якою затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Предметом спору у даній справі є оцінка наявності у позивача необхідного стажу роботи у шкідливих умовах праці для призначення пенсії за віком на пільгових умовах; правомірності рішень відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон № 1058 доповнено розділом XIV Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій.

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону; чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

На момент звернення до відповідача (27.09.2019) позивачу виповнилось 58 років.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383)

Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду навчання у ПТУ № 51 м. Лисичанська з 01.09.1976 по 20.07.1978, роботи електрогазозварником в Лисичанському ремонтно-будівельному управлінні виробничого об`єднання «Первомаськвугілля» з 21.07.1978 по 04.05.1979 та служби в лавах Радянської армії з 15.05.1979 по 11.06.1981 суд виходить з такого.

Згідно зі Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, і який був чинним до 26.01.1991, розділом XXIX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» передбачено посаду монтажники по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, розділом XXXII «Загальні професії» передбачено посаду електрозварники і їх підручні.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Статтею 56 Закону № 1788 визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 1 статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, статтею 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є строк перерви між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу який не повинен перевищувати трьох місяців та зарахування на роботу за здобутою спеціальністю після закінчення навчання. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Записами трудової книжки та документами наданими відповідачем на вимогу суду підтверджено факт роботи позивача з 21.07.1978 по 04.05.1979 в якості електрогазозварника.

Суд критично оцінює посилання відповідача щодо відсутності підтвердження проведення атестації робочих місць за період з 21.07.1978 по 04.05.1979, оскільки вимоги щодо проведення атестації робочих місць відповідно до Порядку № 442 виникли лише з 21.08.1992.

Посилання відповідача в рішенні про відмову в призначені пенсії щодо не врахування періоду роботи з 21.07.1978 по 04.05.1979 комісією при ГУ ПФУ в Луганській області, суд вважає безпідставним з огляду на таке.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника регулюється Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (далі Порядок № 18-1).

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії) (пункт 3 Порядку № 18-1).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (пункт 4 Порядку № 18-1).

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті,районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадськ формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи (пункт 12 Порядку № 18-1).

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункт 13 Порядку № 18-1).

Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення (пункт 15 Порядку № 18-1).

З урахуванням викладеного, у разі відсутності даних щодо ліквідації підприємства, що не заперечується відповідачем, та підтверджено матеріалами справи, зазначений період роботи підлягає зарахуванню відповідачем, а не Комісією.

Як записами у трудовій книжці, так і архівними довідками № 440/01-26 та № 435/01-26 від 16.02.2016 підтверджено, що в період з 21.07.1978 по 04.05.1979 позивач працював електрогазозварником мехцеху Лисичанського ремонтно-будівельного управління виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» (арк. спр. 62, 63), а відповідно до архівної довідки № 434/01-26 від 16.02.2016 позивачу нараховувалась заробітна плата: липень 1978 року, вересень-грудень 1978 року та січень-травень 1979 року (арк. спр. 61).

Тобто, вказаними документами підтверджено факт роботи позивача за спеціальністю, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, а тому вказаний період 8 місяців 14 днів (за виключенням серпня 1978 року за який відсутні дані щодо нарахування заробітної плати) відповідач безпідставно не включив до пільгового стажу позивача.

Згідно атестату № 9562, виданого 20.07.1978 професійно-технічним училищем № 51 м. Лисичанська, позивач навчався за професією електрогазозварника та рішенням екзаменаційної комісії позивачу присвоєно кваліфікацію електрогазозварника третього розряду (арк. спр. 53).

Наступного дня після отримання атестату позивач працевлаштувався за професією, тобто, перерва між закінченням навчання та працевлаштуванням за професією відсутня, а тому відповідач неправомірно не зарахував період навчання 1 рік 10 місяців 20 днів до пільгового стажу позивача.

Звільнення позивача з Лисичанського ремонтно-будівельного управління виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» відбулось у зв`язку з призивом до лав Радянської армії, період служби в якій підлягає зарахуванню до пільгового стажу з вищенаведених підстав та відповідно до положень статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

Тобто, за період з 01.09.1976 по 11.06.1981 відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача 4 роки 8 місяців 1 день.

Посилання відповідача щодо не надання позивачем підтверджуючих довідок, суд вважає безпідставними, оскільки позивачем надано довідки 14.01.2019 із заявою про підтвердження стажу роботи.

В оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що ним зараховано до пільгового стажу період роботи позивача електрогазозварником у ДВАТ «Управління матеріально-технічного забезпечення» ДП ДХК «Лисичанськвугілля» до 21.08.1992 на підставі рішення Комісії.

При цьому, в протоколі призначення пенсії ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії № 18 зазначено, що до пільгового стажу зараховано роботу позивача електрогазозварником виключно по 19.07.1992 (арк. спр. 47).

Жодних пояснень щодо підстав неврахування до пільгового стажу роботи з 20.07.1992 по 21.08.1992 відповідачем не надано.

Відповідно до записів трудової книжки позивач звільнився з посади електрогазозварника ДВАТ «Управління матеріально-технічного забезпечення» ДП ДХК «Лисичанськвугілля» 28.02.1995. За період роботи з 03.11.1986 по 02.03.1992 у трудовій книжці позивача наявні відповідні записи, які підтверджують роботу позивача на посаді, передбаченій Списком № 2.

Суд вважає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.

Особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Також до суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки та довідок про підтвердження трудового стажу, у разі відсутності трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

На переконання суду, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та/або нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки (архівної довідки), не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах останньому, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність включення відповідачем повного періоду роботи позивача електрогазозварником у ДВАТ «Управління матеріально-технічного забезпечення» ДП ДХК «Лисичанськвугілля» з 03.11.1986 по 28.02.1995.

Порядок проведення атестації робочих місць передбачав обов`язок роботодавця проведення атестації кожні п`ять років, також зазначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, до пільгового стажу зараховується весь період роботи з 21.08.1992.

Однак, позивач звільнився з «Управління матеріально-технічного забезпечення» виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» 28.02.1995, тобто, до 21.08.1997.

Згідно з архівною довідкою № 15-10/02 від 13.01.2014 (арк. спр. 75) на базі структурної одиниці Управління матеріально-технічного забезпечення об`єднання «Лисичанськвугілля» було створене та зареєстроване 17.05.1996 державне підприємство Управління матеріально-технічного забезпечення виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Лисичанськвугілля». У подальшому вказане підприємство перетворене у ДВАТ «Управління матеріально-технічного забезпечення» «Лисичанськвугілля», яке зареєстроване 23.10.1996.

Тобто, в результаті зазначених перетворень цілком логічним є неможливість надання позивачем даних щодо проведення до 21.08.1997 атестації робочого місця - газоелектрозварник техбази Управління матеріально - технічного забезпечення в/п «Лисичанськвугілля», яке позивач займав до 28.02.1995.

З урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу також період роботи позивача електрогазозварником у ДВАТ «Управління матеріально-технічного забезпечення» ДП ДХК «Лисичанськвугілля» з 22.08.1992 по 28.02.1995.

Матеріалами справи підтверджено (в межах предмету позову) періоди навчання, військової служби та роботи позивача: з 01.09.1976 по 20.07.1978 (1 рік 10 місяців 20 днів), з 21.07.1978 по 04.05.1979 (8 місяців 14 днів), з 15.05.1979 по 11.06.1981 (2 роки 27 днів), з 22.08.1992 по 28.02.1995 (2 роки 7 місяців 9 днів), а всього 07 років 02 місяці 8 днів.

При цьому відповідачем зараховано лише 05 років 07 місяців 17 днів за період з 03.11.1986 по 30.04.1991 та з 01.06.1991 по 19.07.1992.

З урахуванням стажу, який суд вважає відповідач безпідставно не відніс до пільгового, всього пільговий стаж позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії складає 12 років 09 місяців 25 днів.

Тобто, позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком мав необхідний вік (58 років) та пільговий стаж роботи (понад 12 років 6 місяців) для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058.

Позивачем заявлено вимогу про зобов`язання зарахувати періоди роботи з 21.07.1978 по 04.05.1979 в Лисичанському ремонтно - будівельному управлінні виробничого об`єднання «Первомайськвугілля», період роботи у ДВАТ «Управління матеріально-технічного забезпечення» ДП ДХК «Лисичанськвугілля» в якості електрозварника з 22.08.1992 по 28.02.1995.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під час розгляду справи судом встановлено факт не зарахування до пільгового стажу період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1978 та військової служби з 15.05.1979 по 11.06.1981, тому суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визначитись також і щодо вказаних періодів.

З огляду на вищевикладене, рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області від 01.10.2019 № 18 «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 » є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 КАС України).

На підставі частини третьої статті 245 КАС України з метою відновлення прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу за його заявою від 27.09.2019, зареєстрованою за № 2735, пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV з 27.09.2019.

Щодо задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу спірні періоди, суд вважає за необхідне відмовити з огляду на таке.

Порушене право позивача полягає у відмові суб`єкта владних повноважень призначити пенсію з урахуванням спірного періоду.

У межах спірних правовідносин способом судового захисту порушеного права є визнання протиправним та скасування рішення відповідача та у межах спірних правовідносин з метою відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за заявою від 27.09.2019, а не зарахувати спірні періоди роботи до стажу.

Отже, обраний позивачем спосіб судового захисту в цій частині позовних вимог не відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах не є необхідним.

Згідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією від 07.12.2019 № ПН 55.

Як вже вище вказано, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

При цьому предметом спору у даній справі є відмова відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах та зобов`язання органу Пенсійного фонду України відновити порушене право.

Відповідно, обрання неналежного способу захисту порушених прав фактично не змінює тієї обставини, що вимоги позивача є правомірними.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на отримання пенсії як складової частини права на соціальний захист, внаслідок чого позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з корегуванням обраного позивачем способу судового захисту, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Бондарєвої Валерії Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області від 01 жовтня 2019 року № 18 «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (місце знаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. В. Сосюри, буд. 347, ) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 27 вересня 2019 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (місце знаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. В. Сосюри, буд. 347, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива