Справа № 640/1796/19
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2020 року

Київ

справа №640/1796/19

адміністративне провадження №К/9901/23263/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

суддя-доповідач Гусак М. Б.,

судді - Пасічник С. С., Усенко Є. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2019 року (судді Собків Я. М., Ганечко О. М., Костюк Л. О.) у справі № 640/1796/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготрейдинг» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерготрейдинг» звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - ГУ ДФС у Донецькій області), яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні:

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 24 травня 2019 року позов задовольнив.

21 червня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області в межах встановленого законом строку звернулося з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 1 липня 2019 року цю апеляційну скаргу повернув у зв`язку з тим, що копію наказу про покладення на першого заступника начальника ГУ ДФС у Донецькій області виконання обов`язків начальника ГУ ДФС у Донецькій області завірено представником, яким підписано апеляційну скаргу, а не особою, якою видано цей наказ.

4 липня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області вдруге звернулося з апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2019 року, а також подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою від 15 липня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу ГУ ДФС у Донецькій області залишив без руху для усунення недоліків - наведення інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження. Водночас, цей суд звернув увагу на те, що апелянту необхідно надати докази, які унеможливлювали подання апеляційної скарги у період з моменту сплати судового збору (платіжне доручення від 12 червня 2019 року № 1634) до 4 липня 2019 року.

З1 липня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області подало клопотання про поновлення строку оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2019 року, на обґрунтування якого зазначило зокрема, що оригінал платіжного доручення від 12 червня 2019 року № 1634 було невідкладно (у межах строку для подання апеляційної скарги) направлено до апеляційного суду після його отримання в документарній формі, тому 43222,50 грн судового збору, які підлягали сплаті при поданні апеляційної скарги, знаходяться на рахунку Шостого апеляційного адміністративного суду.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 7 серпня 2019 року відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС у Донецькій області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2019 року.

На обґрунтування зазначеного, апеляційний суд послався на те, що з матеріалів справи вбачається направлення платіжного доручення від 12 червня 2019 року разом із апеляційною скаргою 4 липня 2019 року.

Не погодившись із цією ухвалою, ГУ ДФС у Донецькій області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, просить її скасувати й направити справу до цього суду.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, у тому числі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

На думку Колегії суддів сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.

Специфіка повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України, полягає, зокрема в тому, що у разі відсутності доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, остання без руху не залишається і у скаржника в силу вимог закону відсутній час на усунення недоліків такої апеляційної скарги.

За таких обставин, реалізація проголошеного частиною восьмою статті 169 КАС України права на повторне звернення з апеляційною скаргою могла бути здійснена у строк, який не перевищував десять днів з моменту отримання ухвали про повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України.

Як свідчать матеріали даної адміністративної справи, первинна апеляційна скарга була подана ГУ ДФС у Донецькій області у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України. Отримавши ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2019 року про повернення апеляційної скарги, ГУ ДФС у Донецькій вже 4 липня 2019 року, тобто без невиправданих затримок та зайвих зволікань, скористалось своїм правом на повторне подання до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги.

Втім, суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку апеляційного оскарження ГУ ДФС у Донецькій області, вищезазначених обставин не врахував.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

На думку колегії суддів, в даному конкретному випадку апелянт не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги. При цьому пропуск строку на апеляційне оскарження є незначним і перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушить принципу res judicata.

Отже, Верховний Суд знаходить помилковими висновки апеляційного суду про неповажність причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження.

Крім того, повертаючи апеляційну скаргу ГУ ДФС у Донецькій області на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України, суд апеляційної інстанції помилково виходив із того, що копія наказу про покладення на першого заступника начальника ГУ ДФС у Донецькій області виконання обов`язків начальника ГУ ДФС у Донецькій області, завірена представником, яким підписано апеляційну скаргу, не може бути належним доказом наявності у останнього відповідних повноважень.

Такий висновок апеляційного суду суперечить позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 826/5500/18 (провадження № 11-195апп19).

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Отже, судом апеляційної інстанції не дотримано вимоги процесуального права, що призвело до постановлення незаконного судового рішення. З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу та скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, направивши справу до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області задовольнити.

2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. Б. Гусак

Судді: С. С. Пасічник

Є. А. Усенко