Справа № 340/2385/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2385/19

головуючий суддя І інстанції -Хилько Л.І.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року в адміністративній справі №340/2385/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи на винцеху і шофером в колгоспі «Заповіт Ілліча» Нижньогірського району Кримської області, з 01 квітня 1981 року по 25 квітня 1997 року включно;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на винцеху і шофером в колгоспі «Заповіт Ілліча» Нижньогірського району Кримської області з 01 квітня 1981 року по 25 квітня 1997 року включно до трудового (страхового) стажу та провести перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з дня її призначення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року адміністративний позовОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи на винцеху і шофером в колгоспі «Заповіт Ілліча» Нижньогірського раойну Кримської області, з 01 квітня 1981 року по 25 квітня 1997 року включно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на винцеху і шофером в колгоспі «Заповіт Ілліча» Нижньогірського району Кримської області з 01 квітня 1981 року по 25 квітня 1997 року включно до трудового (страхового) стажу та провести перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 04.09.2019 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року скасувати та прийняти судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтуванняапеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачем не було подано трудову книжку із зазначенням вироблених ним мінімуму вихододнів за період роботи з 01.04.1981 року по 25.04.1987 року в колгоспі «Заповіт Ілліча», а було подано лише довідки, видані незаконними органами окупаційної влади, що свідчить про відсутність правових підстав для зарахування заявлених позивачем періодів роботи.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги її в межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.09.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання роз`яснення, відносно незарахування до його трудового стажу, стажу роботи в Автономній Республіці Крим.

Листом від 09.09.2019 року №4671/03-13Маловисківський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області повідомив позивача, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв`язку з вищевказаним, довідки про стаж № 221, № 222 та довідки про заробітну плату № 223, № 224, видані «Администрацией Зоркинского сельського поселения Нижнегорского района республики Крым», які надані для призначення пенсії, враховані не були.

10.09.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про зарахування стажу роботи, який останній здобув в Автономній Республіці Крим. Зазначено про долучення копій довідок № 220, № 221, № 222, № 223, № 224.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10.09.2019 року № 48 в задоволенні наведеної заяви позивача було відмовлено з посиланням на статтю 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Не погодившись з обґрунтованістю вказаних доводів відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача при відмові у здійсненні позивачу зарахування до страхового стажу для пенсії період роботи на винцеху і шофером в колгоспі «Заповіт Ілліча» Нижньогірського району Кримської області, з 01 квітня 1981 року по 25 квітня 1997 року включно є безпідставними та необгрунтованими. Зауважено, що у позивача наявне право на включення до зарахування його трудового стажу у період роботи в колгоспі «Заповіт Ілліча» Нижньогірського району Кримської області на підставі поданих ним довідок, з моменту його звернення до органів пенсійного фонду, у даному випадку з 04.09.2019 року.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, останній у період з 01.04.1981 року по 25.04.1997 року був членом колгоспу «Заповіт Ілліча».

Відповідно до копій довідок про трудовий стаж та заробітку для нарахування пенсії від 22.07.2016 року № 221, № 222, № 223 та № 224, виданих адміністрацією Зоркінського селищного поселення Нижньогірського району Республіки Крим, які також подавались до пенсійного органу, ОСОБА_1 у період з 01.04.1981 року по 25.04.1997 року працював в колгоспі «Заповіт Ілліча» Нижньогірсського району АР Крим та отримував заробітну плату.

Відтак, наведеними довідками та трудовою книжкою позивача підтверджується факт трудової діяльності останнього та отримання заробітної плати у період з 01.04.1981 року по 25.04.1997 року.

Між тим, на переконання відповідача, подані позивачем довідки, видані адміністрацією Зоркінського селищного поселення Нижньогірського району Республіки Крим не можуть бути враховані пенсійним органом при проведенні перерахунку пенсії в силу приписів ст. 9 Закону України Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки останні були видані незаконними органами окупаційної влади.

Суд апеляційної інстанції, встановивши зміст спірних правовідносин, зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

В свою чергу, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 02.10.2018 року по справі №569/14531/16-а, від 23.12.2019 року по справі №235/2773/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення, як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

При цьому, що стосується посилань пенсійного органу на те, що відповідач звернувся з заявою невстановленого зразка, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що зміст заяви не викликає сумнівів у предметі звернення особи до пенсійного органу і містить всі дані, необхідні для перерахунку пенсії.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.09.2018 року по справі № 573/2476/16-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, з огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності рішення відповідача відносно не зарахування ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи на винцеху і шофером в колгоспі «Заповіт Ілліча» Нижньогірського району Кримської області, з 01 квітня 1981 року по 25 квітня 1997 року включно та необхідності зобов`язання останнього вчинити такі дії.

Поряд з вказаним, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з моменту звернення останнього до пенсійного органу з відповідною заявою, а саме з 04.09.2019 року.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що 04.09.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації відносно роз`яснення щодо незарахування до його трудового стажу, стажу роботи в Автономній Республіці Крим (а.с. 84).

В свою чергу, з заявою про зарахування стажу роботи, який позивач здобув в Автономній Республіці Крим, останній звернувся до пенсійного органу 10.09.2019 року (а.с. 85).

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відтак, оскільки з заявою про зарахування стажу роботи і, як наслідок, перерахунку пенсії, позивач звернувся до пенсійного органу 10.09.2019 року, то відповідно наведений перерахунок в силу зазначених правових приписів, має бути проведений з 01.09.2019 року.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності зміни рішення суду першої інстанції шляхом визначення обов`язку відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 01.09.2019 року.

Частиною 4 ст. 317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року в адміністративній справі №340/2385/19- змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови та в абз. 3 резолютивної частини «дату з 04.09.2019 року змінити на 01.09.2019 року».

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року в адміністративній справі №340/2385/19 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко