Справа № 460/2711/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2020 року м. Рівне №460/2711/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Фірма"МІС" до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства "Фірма"МІС" (далі іменується позивач), до Рівненської митниці ДФС (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2019/00560 та рішення про коригування митної вартості товарів від 03.10.2019 №UA204010/2019/000135/2.

Згідно з позовною заявою позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач, за наявності усіх документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого товару. У поданій митній декларації митна вартість товару позивачем була визначена за ціною договору (основний метод). Проте, відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості суттєво порушує права позивача. З огляду на це, просив позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву, сторона відповідача позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що у документах, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару не містяться всі дані відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, виявлені окремі розбіжності, що призвело до сумнівів у правильності визначення митної вартості товару. Тому, відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом надано прайс-лист та вказано про відмову в наданні інших додаткових документів. Вважає оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 15.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Приватного підприємства "Фірма "МІС" є зареєстрованою юридичною особою, що провадить діяльність у сфері виробництва дорожніх виробів, сумок, лимарно-сідельних виробів зі шкіри та інших матеріалів.

19.07.2019 між Фірмою ZHEJIANG FORDEAR TECHNOLOGY CO., LTD. Провінція Жеджянг, Китайська Народна Республіка (Продавець) та Приватним підприємством Фірма МІС (Покупець), Україна укладено Контракт № 1К (надалі - Контракт № 1К), відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує товари, наведені в додатку до цього Контракту, що є його невід`ємною частиною, на суму 24 966,96 доларів США на умовах, викладених в цьому Контракті. Згідно із пунктом 2 Контракту № 1К Покупець купує товари у кількості та по цінах, які наведені в додатку. Відповідно до пункту 3 Контракту №1К продавець поставляє товари на умовах (Інкотермс-2010) CFR, Гдиня (Польща), Гданськ (Польща). Страхування товарів не здійснюється (а.с.27-32).

На виконання умов контракту та відповідно до комерційного інвойсу та специфікації від 19.07.2019 позивачем здійснено купівлю партії товару (а.с.32-35).

03.10.2019 декларантом позивача оформлено та подано Рівненській митниці ДФС митну декларацію №UA204010/2019/034359 для митного оформлення в режимі, за методом визначення митної вартості 1 (за ціною договору).

Для митного оформлення відповідачу були подані, зокрема, такі документи: зовнішньоекономічний контракт №1К від 19.07.2019; додаток (Специфікація) від 19.07.2019 №1 до зовнішньоекономічного контракту №1К від 19.07.2019; рахунок-фактура від 10.07.2019 № HY19070094; пакувальний лист від 10.07.2019 б/н; пакувальний лист від 01.10.2019 № PLTST22; сертифікат про походження від 05.08.2019 № 19С4403А1423/00013; міжнародна транспортна накладна (CMR) від 01.10.2019 А №479421; банківський платіжний документ від 26.07.2019 №1JBKLJ0; сертифікат якості від 19.07.2019 № 2; Рахунок-фактура про надання транспортно-експидеційних послуг від 01.10.2019 №СС-0000458; документ що підтверджує вартість перевезення товару від 01.10.2019 №34; копію митної декларації країни відправлення від 01.10.2019 №19PL322080TU2UC6V1.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи цю обставину, митний орган зобов`язав позивача надати додаткові документи: виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості товару на заявлених комерційних умовах поставки; договір (угоду, контракт) на транспортно-експедиційне обслуговування; висновки про якісні та вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; прайс-листи від виробника.

У відповідь на вказаний запит митниці позивачем надано прайс-листи на товар та банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар. Також повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть.

03.10.2019 Рівненською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204010/2019/000135/2 по митній декларації №UA204010/2019/034359, за яким митну вартість товару збільшено з 13294,12 доларів США до 31743,29 доларів США.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: в специфікації до контракту від 19.07.2019 №1 не вказано на яких умовах поставки вказано ціни на товари; в рахунку наданому до митного оформлення від 10.07.2019 № HY19070094 не вказано на яких умовах поставки вказано ціни на товари; виставлені ціни за окремі найменування товару є нижчими за ціни подібного товару, митне оформлення якого здійснювалося у попередній період часу; декларантом не надано на вимогу митного органу надати договір про транспортно-експедиційні послуги з чого не можливо об`єктивно оцінювати числове значення заявления декларантом транспортних витрат.

Також зазначено, що митний орган володіє інформацію щодо митного оформлення товарів схожих за фізичними характеристиками та призначенням за попередньо і оформленою МД №UA100110/2019/183574 від 13.09.2019, МД №UA305200/2019/047779 від 01.10.2019. Орган доходів і зборів володіє інформацією про вартість подібних товарів, оформлених у попередній період часу згідно з МД №UA100110/2019/183574 від 13.09.2019, МД №UA305200/2019/047779 від 01.10.2019.

Саме ця інформація і зазначена, як інформація, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу.

З огляду на це відповідачем було скориговано митну вартість на підставі наявних у нього відомостей із застосуванням другорядного (резервного) методу. Митну вартість імпортованого товару №1 та №2 визначено на основі раніше визнаної органом доходів і зборів митної вартості ідентичного/подібного товару: товар №1 штучна шкіра з розрахунку: 3,77 доларів США/кг (рівень митної вартості, МД №UA100110/2019/183574 від 13.09.2019). Числове значення митної вартості товару №1 становить 789130,8942 грн., або 31743,2915 доларів США; товар №2 штучна шкіра з розрахунку: 3,77 доларів США/кг (рівень митної вартості, МД №UA305200/2019/047779 від 01.10.2019). Числове значення митної вартості товару №2 становить 401222,5752 грн., або 16139,4329 доларів США.

При цьому, у зазначеному рішенні митним органом вказано про неможливість застосування другорядних методів визначення митної вартості (статті 58-63 Митного кодексу України) у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (статті 62, 63 Митного кодексу України).

Відповідно до цього, Рівненською митницею ДФС винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2019/00560, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204010/2018/034359 від 13.10.2019. Причиною відмови зазначено наступне: "Митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204010/2019/000135/2 від 03.10.2019.

Вважаючи вказані рішення митного органу протиправними позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої цієї статті, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частин другої-третьої статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина четверта статті 57).

А в силу вимог частини другої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно ж до частини третьої цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, до виключних повноважень митного органу належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

При цьому, обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові, а митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 08.09.2018 у справі №803/2129/15, від 14.08.2018 у справі №804/11337/15, від 07.08.2018 у справі №803/166/16, від 31.07.2018 у справі №803/2219/15, від 20.06.2018 у справі №804/15156/15, від 20.06.2018 у справі №815/4398/16, від 20.06.2018 у справі №826/1261/15, від 20.06.2018 у справі №803/406/16.

Судом встановлено, що підставою винесення рішення про коригування митної вартості товарів слугувало те, що в наданих до митного оформлення документах в специфікації до контракту від 19.07.2019 №1 та в рахунку від 10.07.2019 №HY19070094 не вказано на яких умовах поставки вказано ціни на товари.

Однак вказана позиція відповідача є такою, що не ґрунтується на нормах права.

Так, за правилами пункту 5 частиною десятої статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються складові митної вартості, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

В пункті 9.4 Контракту № 1К зазначено, що правом, яке регулює цей Контракт, є матеріальне право України.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 ГК України загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Законом не встановлено легального визначення специфікації. Однак, в договірному праві під специфікацією розуміють документ, який містить увесь спектр товарів, які є предметом договору.

Отже, ч. 2. ст. 266 ГК України передбачає специфікацію, яка, як і договір, підлягає підписанню уповноваженими особами та є його невід`ємною частиною.

Інвойс (рахунок-фактура) - це вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені). Крім того, інвойс (рахунок-фактура) може бути використаний як супровідний документ. Затвердженої форми інвойсу та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено.

Відповідно до пункту 3.1 контракту № 1К Продавець поставляє товари на умовах (Інкотермс - 2010) CFR, Гдиня (Польща), Гданськ (Польща). Страхування не здійснюється. Товари ввозяться на територію України протягом 180 календарних днів з моменту оплати.

Тобто, умови поставки вказані в контракті, а тому відповідач неправомірно зробив висновок про відсутність умов поставки.

Стосовно твердження, що декларантом не надано на вимогу митного органу договір про транспортно-експедиційні послуги з чого неможливо об`єктивно оцінювати числове значення заявлених декларантом транспортних витрат слід зазначити, що декларантом було надано митному органу Договір № 30 на експедиційно-транспортне обслуговування від 27.09.2019, укладений між ПП Аргат-Юл (Експедитор) та ПП «Фірма «МІС» (Замовник). Відповідно до п. 2.8 даного договору Експедитор зобов`язаний забезпечити експедирування вантажу. Пунктом 5.2 вказаного договору передбачено, що для виконання умов дійсного договору Експедитор має право запрошувати на субпідрядній основі третю Сторону, що не тягне за собою змін умов дійсного договору. Таким чином, відповідно до договору Експедитором з метою перевезення вантажу було залучено перевізника ПП Грапском Альянс, в зв`язку з чим товарно-транспортна накладна (CMR) була видана від перевізника.

Крім того, відповідно до листа постачальника товару від 07.11.2019 в інвойсі №HY19070094 помилково вказана дата 10.07.2019, правильна дата 19.07.2019.

З огляду на наведене, зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем митної вартості, є необґрунтованими та надуманими.

Як зазначалося судом вище, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, додавання вартості, резервний метод.

У постанові Верховного Суду від 05.02.2019 по справі №816/1199/15-а (касаційне провадження №К/9901/6035/18) наведена чітка правова позиція, що сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та не скасоване судом.

У рішенні про корегування митної вартості вказано, що митний орган володіє інформацію щодо митного оформлення товарів схожих за фізичними характеристиками та призначенням за попередньо і оформленою МД №UA100110/2019/183574 від 13.09.2019, МД №UA305200/2019/047779 від 01.10.2019. Орган доходів і зборів володіє інформацією про вартість подібних товарів, оформлених у попередній період часу згідно з МД №UA100110/2019/183574 від 13.09.2019, МД №UA305200/2019/047779 від 01.10.2019.

Відповідачем не було надано суду жодного належного і допустимого доказу тому, що за даними ЄАІС ДФС вартість на подібні товари є значно вищою.

Отже, митна вартість товару, зазначена у митних деклараціях, на підставі яких відповідачем визначено митну вартість товару у спірних правовідносинах, є непідтвердженою.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею ДФС не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару у митній декларації №UA204010/2019/034359 від 03.10.2019, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 03.10.2019 №UA204010/2019/000135/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2019/00560 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За усього наведеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи положення частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Приватного підприємства "Фірма"МІС" (провулок Робітничий, будинок 5, місто Рівне, 33009, ) до Рівненської митниці ДФС (вулиця Соборна, будинок 104, місто Рівне, 33028, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03.10.2019 №UA204010/2019/000135/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2019/00560.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Фірма"МІС" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці ДФС судові витрати зі сплати судового збору у сумі 8545,21 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 31 січня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.