Справа № 300/921/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/921/19 пров. № 857/12977/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Мельничук Б.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Шевченко К.Т.;

від відповідача - Кононова О.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС (правонаступником якої є Галицька митниця Держмитслужби) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.06.2019р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестпроект 2012» до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Григорук О.Б., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 55 хв. 25.06.2019р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 01.07.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

25.04.2019р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Інвестпроект 2012» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Івано-Франківською митницею ДФС наступні рішення:

рішення про коригування митної вартості товарів № UA206070/2019/000003/2 від 02.01.2019р.;

картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206070/2019/00004 від 02.01.2019р.;

а також стягнути понесені судові витрати по справі з відповідача (Т.1 а.с.4-11).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.06.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС № UA206070/2019/00004 від 02.01.2019р.; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA206070/2019/000003/2 від 02.01.2019р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС на користь позивача ТзОВ «Інвестпроект 2012» сплачений судовий збір в розмірі 3842 грн. (Т.1, а.с.151-161).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.1).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Івано-Франківська митниця ДФС, яка в поданій апеляційній скарзі покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.1, а.с.213-218).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю слугували розбіжності в наданих позивачем до Івано-Франківської митниці ДФС документах, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, при цьому позивачем не підтверджено сплату коштів щодо транспортування товарів.

Поданий декларантом рахунок-фактура не містить жодних відомостей про обставини сплати коштів за відповідний товар, однак в ньому зазначається кінцевий термін оплати 27.12.2018р.

Таким чином, кошти за товар були сплачені, проте платіжного документа про сплату декларантом не подавалося.

Окрім того, судом першої інстанції не надано оцінки тому, що в копії митної декларації країни відправлення зазначена сума 10646,50 євро, а до митного оформлення заявляється сума 10546,50 євро. При цьому, митний орган не погоджується з твердженнями позивача про те, що такі несуттєві розбіжності в ціні між рахунком-фактурою й експортною декларацією є постійними та пов`язані з проведенням митних формальностей у країні продавця.

Разом з тим, декларантом не надано будь-яких доказів, що підтверджують різні калібри мандарин і відповідно обов`язок встановлення різної вартості.

Висновок експертизи ДП «Укрпромзовнішекспертиза» не відповідає встановленим вимогам, оскільки, як зазначено в електронному повідомленні інспектора, цей висновок не стосується даної партії товару; зазначений висновок використовувався для розмитнення попередньої партії товарів. Водночас, інспектором пропонувалося надати висновок експертизи конкретної партії товару.

Витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом не були надані митному органу, а тому спірні рішення відповідача прийняті із дотриманням вимог чинного законодавства.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Натомість, позивачем ТзОВ «Інвестпроект 2012» скеровано до апеляційного суду додаткові пояснення (Т.2, а.с.1-11).

У зв`язку із реорганізацією Івано-Франківської митниці ДФС шляхом приєднання до відповідних органів Державної митної служби на підставі постанови КМ України № 858 від 02.10.2019р. «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» судом апеляційної інстанції в порядку ст.52 КАС України допущено заміну відповідача його правонаступником - Галицькою митницею Держмитслужби.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.11.2016р. між позивачем та нерезидентом AGRUMI GR DI GAETANO RAO (Італія) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів № 2811/16 (Т.1, а.с.27-31, 135-138).

На виконання умов даного контракту на митну територію України відповідно до рахунку на продаж № 41 від 27.12.2018р. було ввезено товар на загальну суму 10546,50 євро (Т.1, а.с.21, 22).

Для здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом подана декларація митної вартості № UA206070/2019/000005 від 02.01.2019р., згідно якої заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару - за ціною контракту (Т.1, а.с.12-14).

Разом із декларацією митної вартості позивачем подано наступні документи:

сертифікат відповідності №2 від 27.12.2018р. (Т.1, а.с.19-20);

рахунок-фактуру № 41 від 27.12.2018р. (Т.1, а.с.21-22).;

автотранспортну накладну (CMR) № 50 від 27.12.2018р. (Т.1, а.с.23-24);

рахунок - фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № ІТ-0001 від 02.01.2019р. (Т.1, а.с.25);

договір купівлі-продажу № 2811/16 від 28.11.2016р. і доповнення до договору № 7 (специфікація) від 27.12.2018р. (Т.1, а.с.26-31);

інформація про позитивні результати державних видів контролю, інший некласифікований документ № 2600 від 14.12.2018р. (копія відповіді ДП «Укрпромзовнішекспертиза» щодо відповідності цінових умов контракту № 2811/16 від 28.11.2016р. поточній кон`юктурі ринку) (Т.1, а.с.36);

копія митної декларації країни відправлення № 18ITQ3J010066888E4 від 29.12.2018р. (Т.1, а.с.32-35).

Розрахована декларантом митна вартість товару (продукт мандарини-клементини свіжі) згідно наданих документів становить 10546,50 євро.

Під час митного оформлення, у зв`язку з наявною інформацією ЄАІС ЦБД ДФС щодо вартості подібних товарів за ціною вищою, ніж ціна задекларованого товару, відповідачем для підтвердження митної вартості згідно п.3 ст.53 МК України запропоновано позивачу надати каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (ДП «Держзовнішінформ») (Т.1, а.с.37).

У зв`язку з тим, що декларант повідомив відповідача про відсутність додаткових документів та незаконністю вимоги про надання додаткових документів, відповідачем Івано-Франківською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA206070/2019/000003/2 від 02.01.2019р., згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом (ст.64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням додаткових документів відповідно до ч.2 ст.53 МК України. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості товару (ст.59-63 МК України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.ст.59, 60 МК України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.ст.62, 63 МК України). Джерело інформації: МД №№ UA305160/2018/39916 від 31.12.2018р., UA305160/2018/037627 від 18.12.2018р. (Т.1, а.с.15-16).

При цьому, митним органом проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч.2 ст.55 та Главою 4 МК України (Т.1 а.с.15, 16).

На підставі рішення про коригування митної вартості, Івано-Франківською митницею ДФС відповідно до ч.6 ст.54, ч.12 ст.264 МК України винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206070/2019/00004 від 02.01.2019р., якою декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару (Т.1, а.с.17, 18).

В подальшому товар був випущений у вільний обіг на підставі вантажної митної декларації /ВМД/ ВМД № 206070/2019/000009 від 02.01.2019р. (Т.1, а.с.39-41, 82).

Розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів, а також рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час митного оформлення надав достатні документи, які необхідні для визначення митної вартості за ціною договору. Відповідачем не доведено тої обставини, що подані позивачем документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни товару, не дають можливості здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору,

При цьому, відповідач не обґрунтував і не підтвердив належними доказами виникнення правових підстав для застосування другорядного - резервного методу та не довів неможливість визначення митної вартості за ціною контракту, а також її визначення за методами, що передують резервному.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 - орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах позивача були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, зокрема, сертифікат відповідності № 2 від 27.12.2018р., рахунок-фактуру № 41 від 27.12.2018р., автотранспортну накладну (CMR) № 50 від 27.12.2018р., рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № ІТ-0001 від 02.01.2019р., договір купівлі-продажу № 2811/16 від 28.11.2016р., доповнення № 7 від 27.12.2018р. до нього (специфікація), інформацію про позитивні результати державних видів контролю, копію митної декларації країни відправлення № 18ITQ3J010066888E4 від 29.12.2018р., копію відповіді ДП «Укрпромзовнішекспертиза» щодо відповідності цінових умов контракту № 2811/16 від 28.11.2016р. поточній кон`юктурі ринку.

Подані 02.01.2019р. декларантом позивача до митного оформлення документи в сукупності з усіма іншими за назвою і змістом документами відповідали вимогам п.п.1, 3 ч.2 ст.53 МК України та підтверджували заявлену митну вартість ввізного товару, при цьому наявність будь-яких обставин, що змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Щодо розбіжностей, на які вказує відповідач, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі розбіжності не є підставою для коригування вартості товару, оскільки вони не впливали на формування ціни за одиницю поставленої продукції.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст.53 МК України, документом, що підтверджує митну вартість товару, є рахунок-фактура (інвойс), тому подані позивачем документи та їх дані підтверджували в повній мірі ціну товару, а зазначені відповідачем розбіжності не мають значення для визначенні рівня митної вартості товару.

Звідси, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом застосування митним органом коригування митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім цього, автоматизована система аналізу та управління ризиками не є програмним продуктом, який містить інформацію про митну вартість імпортованих товарів, а спрямована виключно на те, що б застерегти посадових осіб митниці про ті митні формальності, які йому доцільно провести, за необхідності, для дотримання норм законодавства під час здійснення митного контролю.

Згідно ст.362 МК України аналіз ризику - систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Тобто, спрацювання системи АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою митною вартістю товару.

Таким чином, в розглядуваному випадку митним органом не доведено наявності самих ризиків.

Щодо посилань митного органу на невідповідність Висновку експертизи ДП «Укрпромзовнішекспертиза» встановленим вимогам, колегія суддів зазначає, що згідно змісту зазначеного висновку, рівень цін на мандарини, країна виробництва Італія, що імпортуються згідно специфікації № 5 від 05.12.2018р. до контракту № 2811/16 від 28.11.2016р., відповідає поточній кон`юнктурі ринку.

У вказаному висновку наведено конкретні числові значення вартості мандарин, з вказанням калібру (розміру) та ціни (в євро) за одиницю товару, що відповідає ціні, визначеній в додатку (специфікації) № 7.

За таких умов зазначений висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 2600 від 14.12.2018р. доцільно застосовувати для обґрунтування цін по партії товару, що розмитнюється, і митна вартість якого оспорюється, оскільки всі інші умови (продавець, умови поставки, товар і т.п.) є ідентичними. Вказаний висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» датований 14.12.2018р. і діє протягом 30 діб, тому правомірно долучався позивачем при митному оформленні товару.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Водночас, представлені для митного оформлення товарів документи викладені на іноземній мові, однак такі сторонами повністю ідентифіковані (також під час судового розгляду до справи долучений їх переклад), що дозволило об`єктивно встановити дійсні обставини по справі.

Стосовно доводів апелянта про ненадання позивачем доказів оплати вартості товару колегія суддів враховує бухгалтерську довідку позивача від 14.06.2019р., відповідно до якої станом на 14.06.2019р. оплата нерезиденту за товар по ВМД № 206070/2019/000009 від 02.01.2019р. не проводилася (Т.1, а.с.134).

За таких умов позивач не міг надати такі документи на час митного оформлення товарів.

Водночас, наявні розбіжності між специфікацією (вага нетто товарів 21570 кг) та інвойсі (рахунку-фактурі) (21410 кг), непідтвердження оплати послуг по транспортуванню товарів, наявні розбіжності в ціні товару по митній декларації країни відправлення (10646,50 євро) та заявленою вартістю для розмитнення товару (10546,50 євро) не покладалися як в основу обґрунтованих сумнівів, необхідних для витребування додаткових документів (такою причиною було спрацювання профілю ризику), так і в підставу для винесення спірних рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Така зміна кваліфікації підстави прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови, як актів індивідуальної дії, суб`єктом владних повноважень в судових процедурах, є неприйнятною з огляду на принцип правової визначеності, який притаманний як судовим рішенням, так і рішенням суб`єктів владних повноважень. В іншому випадку це вже будуть інші правопорушення за інших підстав, запровадження позиції зміни підстав прийняття рішень, після їх прийняття, як способу реалізації владних управлінських функцій, призведе до свавілля суб`єктів владних повноважень.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із заявленням декларантом достовірних відомостей щодо митної вартості товару, а також через подання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом неправомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів та винесено оскаржувану картку відмови.

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак й покладених в основу спірних рішення про визначення митної вартості товарів та картки відмови, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС (правонаступником якої є Галицька митниця Держмитслужби) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.06.2019р. в адміністративній справі № 300/921/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Дата складення повного судового рішення: 29.01.2020р.