Справа № 640/1646/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

27 січня 2020 року м. Київ № 640/1646/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - заявник) з заявою про забезпечення адміністративного позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом:

зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - вимоги № Ф-91474-17У, виданої 07.05.2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки в розмірі 169 563, 11 грн., який виконується Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 57621031.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що він має намір подати до Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Головним управлінням ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішень, а саме:

рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску ГУ ДФС у м. Києві від 12.03.2018 року;

рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ГУ ДФС у м. Києві від 12.03.2018 року;

рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ГУ ДФС у м. Києві від 12.03.2018 року;

вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у м. Києві від 12.03.2018 року № Ф-40;

вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у м. Києві № Ф-91474-17У від 07.05.2018;

податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 року № ГУ ДФС у м. Києві;

податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № ГУ ДФС у м. Києві;

податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 року № ГУ ДФС у м. Києві.

Так, заявник зазначає, що 07 травня 2018 року Головним управлінням ДФС у місті Києві сформовано вимогу про сплату боргу № Ф-91474-17У, у якій зазначено, що за ним станом на 24.10.2018 року рахується загальна сума заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 169 563,11 грн.

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 57621031 від 07.11.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаної вимоги.

Крім того, 19.11.2018 року постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Також, 19.11.2018 року постановою державного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1

14.05.2019 року постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві накладено арешт на грошові кошти, що містяться на будь-яких розрахункових рахунках боржника

ОСОБА_1 тому, оскільки предметом позову, який має намір подати заявник, є в т.ч. визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-91474-17У, виданої 07.05.2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 169 563, 11 грн., стягнення з нього суми боргу, визначеного вказаною вимогою може відбутись до прийняття рішення судом.

Таким чином, на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, зумовлює примусове виконання цих постанов та тягне за собою наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Подальше вчинення державним виконавцем виконавчих дій може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача у вигляді стягнення не лише суми боргу, яка є спірною, а й витрат виконавчого провадження.

Вирішуючи вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 153 КАС України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

На підставі наведених вимог КАС України розгляд поданої заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливо лише у разі наявності сукупності обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як вказано вище, заявник просить зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - вимоги № Ф-91474-17У, виданої 07.05.2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки в розмірі 169 563, 11 грн., який виконується Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 57621031.

Тобто, заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник, безпосередньо стосуються дії індивідуального акту, який останній має намір оскаржити до суду.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано існуванням очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі та в підтвердження даного факту останнім надано копії постанов державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві: про відкриття виконавчого провадження від 07.11.208 року № 57621031; про арешт майна боржника від 19.11.218 року; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.11.2018 року; про арешт коштів боржника від 14.05.2019 року.

Судом встановлено, що вказані постанови державним виконавцем було прийнято під час виконання вимоги ГУ ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ф-91474-17У від 07.05.2018 року, прийнятої у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Тобто, державним виконавцем вчиняються дії щодо стягнення з заявника на користь ГУ ДФС у м. Києві недоїмки з єдиного внеску у розмірі 169 563, 11 грн.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з того, що відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Згідно з частиною п`ятою статті 25 Закону № 2464-VI вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

За наведеним визначенням у Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як рішення інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.

Суд зазначає, що відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-91474-17У від 07.05.2018 року, про визнання протиправною та скасування якої, заявник має намір звернутися до суду, зумовлює вжиття органами державної виконавчої служби заходів примусового стягнення та тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом №1404-VIII. Вказане, в свою чергу, може негативно вплинути на майновий стан заявника, оскільки передбачає стягнення не лише суми недоїмки на підставі вимоги, яка є спірною, а й витрат виконавчого провадження, а також арешт майна боржника.

Таким чином, наведені обставини дають суду підстави для висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі внаслідок вчинення державним виконавцем виконавчих дій на підставі оскаржуваної вимоги, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд в контексті приписів ч.2 ст.151 КАС України оцінив співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, вжиті заходи забезпечення позову у спірних правовідносинах, на думку суду, за вказаних вище обставин та доводів заявника, є співмірними із можливими негативними наслідками суспільним інтересам та правам позивача, що можуть бути завдані у випадку їх незастосування.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 та зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - вимоги № Ф-91474-17У, виданої 07.05.2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки в розмірі 169 563, 11 грн., що виконується Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 57621031.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - вимоги № Ф-91474-17У, виданої 07.05.2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки в розмірі 169 563, 11 грн., що виконується Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 57621031

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Боржник: Головне управління Державної фінансової служби у м. Києві (, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)

Ухвала набирає чинності з 27.01.2020 року і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 27.01.2023 року.

Копію ухвали надіслати заявнику, боржнику, а також Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (02094, м. Київ, вул. Краківська, 20).

Відповідно до частини статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко