Справа № 826/1242/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року м. Київ № 826/1242/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
проскасування постанови,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ( далі - відповідач), в якому просить суд скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України «Про закінчення виконавчого провадження» від 14.01.2016 ВП №49473748.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2016 відкрито провадження у справі №826/1242/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2016 зупинено провадження у справі №826/1242/16 до набрання законної сили рішенням у справі №826/1242/16.

Відповідно до Розпорядження від 27.08.2019, у зв`язку із відстороненням від здійснення правосуддя судді, в проваджені якої перебувала справа, адміністративну справу №826/1242/16 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019 адміністративну справу №826/1242/16 передано судді Каракашьяну С.К.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.09.2019 справу прийнято до провадження судді Каракашьяна С.К., поновлено провадження в адміністративній справі №826/1242/16.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2015 у справі №826/7124/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015, визнано протиправним та скасовано розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 жовтня 2014 року №1216 "Про відмову в реєстрації Статуту релігійної громади "Українська Православяща Церква"; зобов`язано Виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) повторно розглянути заяву про реєстрацію статуту релігійної громади "Українська Православяща Церква" від 05 серпня 2014 року №19750.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.11.2015 відкрито виконавче провадження №49473748 щодо примусового виконання виконавчого листа №826/7124/15, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 12.10.2015 про зобов`язання Виконавчого органу Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) повторно розглянути заяву про реєстрацію статуту релігійної громади "Українська Православяща Церква" від 05 серпня 2014 року №19750.

16 грудня 2015 року виконавчим органом Київської міської ради (Київської місткої державної адміністрації) видано розпорядження №1208 про відмову в реєстрації Статуту релігійної громади «Українська Православяща Церква».

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.01.2016 закінчено виконавче провадження №49473748 на підставі виконання фактично та в повному обсязі рішення суду.

Вважаючи вказану постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

За визначенням статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1, а також пунктом 9 частини 2 статті 17 цього ж Закону встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Приймаючи спірну постанову відповідач керувався пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону № 606-XIV, якою передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення суду виконано не було, оскільки розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) повторно відмовлено в реєстрації Статуту з тих самих підстав, що були предметом розгляду і відсутність яких була доведена та встановлена.

З аналізу підстав неправомірності спірної постанови, які позивач наводить в тексті позовної заяви вбачається, що фактично позивач не погоджується з прийнятим розпорядженням від 16.12.2015 №1208 «Про відмову в реєстрації Статуту релігійної громади «Українська Православяща Церква».

Судом встановлено, позивач оскаржив розпорядження від 16.12.2015 №1208 в судовому порядку.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2016 у справі №826/1107/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказаною постановою від 27.04.2016 у справі №826/1107/16 встановлено, що зі змісту постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015 в адміністративній справі №826/7124/15, вбачається, що судами не досліджувались обставини/підстави, з яких розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.12.2015 №1208 відмовлено у реєстрації Статуту релігійної громади "Українська православяща церква".

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Практика Європейського суду з прав людини, викладена, зокрема, у рішеннях по справах "Совтрансавто Холдінг" проти України" та "Україна-Тюмень" проти України", засвідчує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Отже, викладені у наведених постановах адміністративних судів висновки в обов`язковому порядку повинні братися до уваги при вирішенні даного спору.

Отже, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено належне виконання рішення Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено спірну постанову від 14.01.2016 про закінчення виконавчого провадження №49473748.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян