Справа № 813/6540/15
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2020 року

Київ

справа №813/6540/15

адміністративне провадження №К/9901/19463/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Буської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року (головуючий суддя - Клименко О.М.)

та на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Яворський О.І., судді: Кухтей Р.В., Нос С.П.)

у справі №813/6540/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів»

до Буської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Красненський комбінат хлібопродуктів» (далі - Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Буської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області (далі - Буська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило про правомірність визначення своїх податкових зобов`язань.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року, залишеною без змін Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року, адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Буської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області №/226 від 22.12.2015;

- присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Буської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь Публічного акціонерного товариства «Красненький комбінат хлібопродуктів» судовий збір у розмірі 19 266 грн 75 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій зазначили, що надані позивачем первинні документи, в сукупності з іншими доказами свідчать про те, що господарські операції з поставки товарів мали реальний характер та спрямовані на настання реальних правових наслідків.

Не погодившись з вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмити повністю. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що платник податку має бути розумним та обачливим при виборі контрагента, а також вказує на те, що позивачем не надано сертифікатів (паспортів) якості продукції, документів складського обліку товару, його зберігання, тощо, що на думку контролюючого органу свідчить про нереальність господарських договорів укладених між позивачем та ТОВ «Бета Дан», ТОВ «Бастіон Тайм», оскільки останні не спричинили реальної зміни майнового стану платника податків.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

31 травня 2019 року та 16 червня 2019 року від Головного управління ДФС у Львівській області надійшли клопотання про заміну відповідача, в яких просило замінити відповідача - Буську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області на правонаступника - Головне управління ДФС у Львівській області.

Так, постановою Кабінету міністрів України від 28 березня 2018 року №296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби" реорганізовано Буську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області, шляхом її приєднання до Головного управління ДФС у Львівській області.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задовлення клопотань та заміну відповідача - Буську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області на її правонаступника - Головне управління ДФС у Львівській області.

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

09 лютого 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у період з 13.11.2015 по 19.11.2015 посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» з питань взаємовідносин з ТОВ «Бета Дан» за період з 01.04.2015 по 30.04.2015 та ТОВ «Бастіон Тайм» за період з 01.06.2015 по 30.06.2015.

За результатами перевірки складено акт № 187/22-00/00952060 від 26.11.2015 (далі- Акт перевірки).

Як вбачається з Акту перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про порушення Товариством вимог: п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого Товариством занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 856 300 грн, в тому числі: в квітні 2015 року в сумі 606 300 грн, в червні 2015 року в сумі 250 000 грн.

На підставі Акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 22.12.2015 №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 284 450 грн, з них 856 300 грн - за основним платежем та 428 150 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Контролюючий орган зазначив, що Товариство не надало до перевірки необхідних первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій із ТОВ «Бета Дан» та ТОВ «Бастіон Тайм», а надані до перевірки первинні документи не підтверджують товарності господарських операцій ПАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» із вказаними контрагентами. Зазначені господарські операції, на думку відповідача, не містять розумних економічних або інших причин (ділової мети), не спричиняють реального настання правових наслідків та спрямовані на здійснення операцій з надання протиправної податкової вигоди.

Надаючи правову оцінку викладеним вище обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які мають відображати реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, (тут і далі у редакції чинній на час вирішення спору), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між та ТОВ «Бета Дан» (Продавець) та ПАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №16-04-15, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити за сою (Товар) в кількості 452 тон.

Також, між «Бастіон Тайм» (Продавець) та позивачем (Покупець) укладено договір поставки №14 від 25 травня 2015 року, за умовами якого Продавець зобов`язується продати та передати у власність Покупця продукцію, а Покупець зобов`язується прийняти продукцію та оплатити її вартість відповідно до умов цього договору.

На підтвердження реальності виконання укладених договорів, позивач надав копії: податкових накладних, видаткових накладних, актів прийому-передачі векселів, реєстрів векселів, товарно-транспортних накладних, подорожніх листів, карточок обліку роботи вантажних автомобілів, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, трудових книжок водіїв вантажних автомобілів, наказів про відрядження, актів відбору проб, карток аналізу зерна, протоколів досліджень якості зерна, відомостей руху зернових культур, відомостей приходу зернових, платіжних доручень про оплату товару, відомостей рахунку 631.

У ході розгляду справи судами попередніх інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданим позивачем та зібраними судами на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування своїх податкових зобов`язань за результатами господарських відносин з вказаними вище контрагентами.

Так, судами досліджено первинні документи, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку.

Вказані документи, містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентами.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною четвертою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Аналогічна норма закріплена частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону від 03.10.2017).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених договорів, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій з зазначеними контрагентами, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час вирішення спору), за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем податкові зобов`язання за господарськими операціями з вказаними вище контрагентами сформовано безпідставно за господарськими операціями, які не виконувались.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на відсутність у позивача документів зберігання товару. з огляду на те, що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що придбаний позивачем у вказаних вище контрагентів товар зберігався на складі позивача, а тому складські документи на його зберігання не складалися.

Крім того, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що не можна вважати обґрунтованим висновок контролюючого органу про не підтвердження факту поставки з посиланням на акти перевірки контрагентів позивача по ланцюгу постачання або у зв`язку з відсутністю сертифікатів якості на товар, оскільки за умови наявності інших належних доказів товарності, ненадання зазначених документів не позбавляє платника права на формування податкового кредиту та складу витрат.

Також, контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) та ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції після 15.12.2017) не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів позивача трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов укладених договорів, як не було надано і доказів про наявність фактів, які встановлені судами, однак не враховані під час прийняття рішень, та свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Буської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова