Справа № 480/2422/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 р. Справа № 480/2422/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.,

представника позивача - Сінько О.А.,

представника відповідача - Сумцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2422/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.12.2018 року № на суму 51 219,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки платники податків, з якими він перебуває у трудових відносинах, знаходяться не лише за межами м. Суми, а також в інших районах Сумської області та в інших областях України. Позивач зазначає, що він надає інформаційні послуги на територій замовників, тому в нього існує потреба використовувати в своїй господарській діяльності автомобіль. Видами його діяльності як фізичної особи-підприємця, в тому числі є надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (КВЕД 77.11), тому метою придбання автомобіля за договором лізингу було також й інвестування у майбутнє. З приводу тверджень контролюючого органу про те, що позивач не має права на податковий кредит з покупки шпалер та клею, ФОП ОСОБА_1 вказує, що ним було надано пояснення до ГУ ДФС України в Сумській області про необхідність зробити ремонт у нежитловому приміщенні, яке ним використовується в господарській діяльності під офіс. Відтак, висновки головного державного ревізора-інспектора, яка проводила перевірку, про порушення ним ст.198, п.199.1 ст.199, пп.200.1, пп. 200.2 ст.200 Податкового кодексу України щодо заниження ПДВ не відповідають дійсності, внаслідок чого податкове-повідомлення рішення від 19.12.2018р. № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за 4 квартал 2017 року у розмірі 51219грн. має бути скасовано.

Ухвалою від 08.07.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.07.2019р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т.1,а.с.65-69), в якому, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки перевіркою встановлено порушення ст.198, п.199.1 ст.199, пп.200.1, пп.200.2 ст.200 Податкового Кодексу України, внаслідок чого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за 4 квартал 2017 року у розмірі 51219,00грн. та донараховано ПДВ в сумі 43846,25грн. у зв`язку з безпідставним включенням до податкового кредиту вартості товарів (шпалери, клей для шпалер, хомут стяжний, бризговики, сітка захисна, автомобіль VW Нова Jetta Premium Life 1.6 НОМЕР_2, запасні частини до нього реєстраційні та адміністративні платежі, сплачені при придбанні автомобіля згідно з договором фінансового лізингу від 29.06.2016р.), що не відносяться до господарської діяльності повивача. Підтверджуючих первинних документів щодо використання даних товарів безпосереднього у господарській діяльності платником у відповідь на запити контролюючого органу не надано. Дані ТМЦ відсутні на залишках, інвентаризаційний опис запасів яких надано платником станом на 31.12.2017р. Згідно з реєстраційними даними ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, яка не пов`язана з транспортними перевезеннями.

Крім того, позивач не надав належних доказів, що придбаний автомобіль використовується ним виключно у господарській діяльності у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, від здійснення якої ним одержується оподатковуваний дохід, як і не надав належних доказів використання у господарській діяльності іншого товару, придбаного у TOB ТВК «Рона-Маркет». Представник відповідача вважає безпідставним посилання позивача на те, що цей автомобіль планується ним використовувати при здійсненні іншого виду діяльності як-то надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, оскільки згідно з умовами внутрішнього фінансового лізингу позивач (лізингоодержувач) має право лише на експлуатацію об`єкту лізингу та не має права здавати транспортний засіб в оренду (суборенду), і лише після завершення строку дії цього контракту і виконання всіх зобов`язань лізингоодержувачем право власності на об`єкт лізингу перейде до лізингоодержувача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду або оформлять таке придбання в інший спосіб.

Ухвалою суду від 29.08.2019р. клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено та засідання для розгляду справи по суті було замінено підготовчим засіданням.

08.10.2019р. підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Пояснила, що ФОП ОСОБА_1 надав всі докази використання автомобіля в господарській діяльності, а також докази використання запчастин саме для встановлення на цей автомобіль, який не був отриманий ним у власність, а відтак і не повинен був бути зареєстрований за ним, оскільки сума лізингових платежів не є виплаченою, про що свідчить копія технічного паспорту. Крім того, позивачем додатково подані акти використання палива, договори та акт про зберігання за ним автомобіля, а також акти виконаних робіт із замовниками послуг, акти постачання техніки (т.3, а.с.89-92).

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві, пояснивши, що саме по собі володіння автомобілем не може свідчити про необхідність здійснення ремонтних робіт автомобіля та комплектуючих до нього, отримання послуг по їх встановленню. Щодо включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість у розмірі 148,00грн. по будівельним матеріалам (шпалери і клей до шпалер) представник відповідача зазначила, що дані суми не включені до прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, оскільки на час його прийняття сплинув строк давності на визначення грошового зобов`язання, адже суми були включенні до податкового кредиту за лютий 2015 року згідно з податковою накладною №435 від 19.02.2015 року. Тому в акті перевірки таке порушення відображено, однак при розрахунку сум податкового повідомлення-рішення не було враховано (т.1, а.с.121-123).

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 09.11.2018 №7252/18-28-13-03//321.

Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення ст. 198, п. 199.1 ст. 199, пп.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового Кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження ПДВ та донараховано до сплати в бюджет податку на додану вартість 39605грн. та зменшено від`ємне значення у сумі 406145грн. (т.1, а.с.7-28).

Податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2018р. № зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за 4 квартал 2017 року у розмірі 51219грн. (т.1, а.с.31).

Як вбачається з копії акту перевірки, підставою для такого зменшення стали висновки головного державного ревізора-інспектора, який проводив перевірку, про безпідставне включення до податкового кредиту вартості товарів (шпалери, клей для шпалер, хомут стяжний, бризговики, сітка захисна, автомобіль VW Нова Jetta Premium Life 1.6 НОМЕР_2, запасні частини до нього реєстраційні та адміністративні платежі, сплачені при придбанні автомобіля згідно з договором фінансового лізингу від 29.06.2016р.), що не відносяться до господарської діяльності позивача.

Суд погоджується з такими висновками посадової особи ГУ ДФС у Сумській області, правонаступником якого є ГУ ДПС у Сумській області, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого неподання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг. необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

При цьому під господарською діяльністю розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

Отже, визначальним фактором для формування податкового кредиту фізичними особами-підприємцями є подальше використання основних засобів у межах провадження господарської діяльності такої особи - платника податку.

Проте, із наявних у справі документів не вбачається, що автомобіль VW Нова Jetta Premium Life 1.6 НОМЕР_2 використовувався ФОП ОСОБА_1 у його господарській діяльності.

Зокрема, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.60-61) до видів діяльності позивача належать: 47.41 «Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах, 62.01 «Комп`ютерне програмування», 62.02 «Консультування з питань інформатизації», 62.03 «Діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням»,62.09 «Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем», 77.11 «Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів», 33.12 «Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення».

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відносини, що виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що виникають у разі набуття права власності на предмет договору лізингу, крім права розпорядження предметом лізингу (ст.2 цього ж Закону).

Частиною 2 ст.6 Закону №723/97-ВР визначено, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.4.9 додатку до Договору про фінансовий лізинг №00012436, укладеного між лізингодавцем - ТОВ «Порше Лізинг Україна» та лізингоодержувачем - ФОП ОСОБА_1 , лізингоодержувач, під загрозою розірвання цього контракту, не має права безпосередньо або опосередковано відчужувати об`єкт лізингу (транспортний засіб VW Нова Jetta Premium Life 1.6 НОМЕР_2), обтяжувати (заставляти, використовувати як засіб забезпечення чи в будь-який інший спосіб) або будь-яким іншим чином відчужувати об`єкт лізингу на користь третіх осіб, експлуатувати об`єкт лізингу як таксі чи для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, здавати в оренду (суборенду), використовувати для цілей навчання в автошколі або участі в будь-яких змаганнях без попередньої письмової згоди ТОВ «Порше Лізинг Україна», а також без виплати додаткової страхової премії для полісу КАСКО (т.1,а.с.42).

Згідно з п.12.6.8 цього ж додатку до Договору про фінансовий лізинг №00012436 підставою для одностороннього розірвання (відмови) ТОВ «Порше Лізинг Україна» (від) даного контракту та, серед іншого, права лізингодавця повернути об`єкт лізингу є недотримання лізингодержувачем будь-якого з положень контракту (включаючи, окрім іншого, суборенду,обтяження на користь третіх сторін, використання як таксі, експлуатацію в навчальних цілях в автошколі, участь у будь-яких змаганнях, тощо) без попередньої письмової згоди Порше Лізинг Україна (т.1,а.с.49).

Відтак, позивач має право надавати придбаний за договором лізингу автомобіль в оренду лише за попередньою письмовою згодою лізингодавця, проте з копії листа ТОВ «Порше Лізинг Україна» слідує, що останнє надало свою згоду на передачу об`єктів лізингу в сублізинг (суборенду) третій особі, а саме ТОВ «Айті Лаб», за умови, що об`єкт лізингу не буде використовуватись для надання послуг з перевезення пасажирів», лише 20.06.2019р. (т.3,а.с.35), тобто на момент проведення контролюючим органом документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 у листопаді 2019 року така згода була відсутня, а тому позивач не міг використовувати його у власній господарській діяльності у перевірений період шляхом надання транспортного засобу в оренду.

Статтею 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сублізинг - це вид піднайму предмета лізингу, у відповідності з яким лізингоодержувач за договором лізингу передає третім особам (лізингоодержувачам за договором сублізингу) у користування за плату на погоджений строк відповідно до умов договору сублізингу предмет лізингу, отриманий раніше від лізингодавця за договором лізингу.

У разі передачі предмета лізингу в сублізинг право вимоги до продавця (постачальника) переходить до лізингоодержувача за договором сублізингу.

У разі передачі предмета лізингу в сублізинг обов`язковою умовою договору сублізингу є згода лізингодавця за договором лізингу, що надається в письмовій формі.

До договору сублізингу застосовуються положення про договір лізингу, якщо інше не передбачено договором лізингу.

Наданий позивачем до суду договір суборенди вказаного вище легкового автомобілю №14, в п.1.2 якого зазначено, що об`єкт оренди знаходиться в користуванні орендаря на підставі договору фінансового лізингу №00012436 від 29.06.2016р. із ТОВ «Порше Лізинг України» (орендодавець), був укладений із ТОВ «Айті Лаб» 14.12.2019 року (т.3,а.с.78-84), що вказує на його відсутність у перевіреному головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Сумській області періоді, та на неможливість прийняття його судом в якості доказу використання такого рухомого майна у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 у 2015-2017 роках.

З приводу доводів позивача щодо використання автомобіля VW Нова Jetta Premium Life 1.6 під час надання ним інформаційних послуг замовникам суд вважає необхідним відмітити, що згідно з п.2.1, п.2.3 договорів, укладених між ФОП ОСОБА_1 та замовниками, виконавець надає послуги по розробленню, постачанню послуг з обробки даних, надає консультації про програмні продукти родини «ІС:Підприємство» як на території та комп`ютерах замовника, так і на власній території; виконавець надає послуги телефонної лінії консультацій та консультацій по електронній пошті (п.4.1). На момент укладення договору в режимі консультацій працює два телефону. Електронна адреса для повідомлень ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пунктом 4.1 договорів передбачено, що централізоване сервісне обслуговування по лінії ІТС включає: послуги консультацій за телефоном та електронною поштою в м. Київ та м. Москва; отримання нових релізів програми і конфігурації; отримання нових форм звітності; заміна ключів захисту; щомісячне отримання диску ІТС для України. Диск ІСТ містить методичні матеріали з налаштування та експлуатації системи, консультаційний та довідковий матеріал з бухгалтерського обліку та оподаткуванню, правову базу даних.

Відповідно до п.5.1, 5.2 та п.5.3 договорів візити представників виконавця реєструються в «Листі обліку робочого часу»; підписані «Листи обліку робочого часу» є підставою для оформлення акта виконаних робіт; акт виконаних робіт підписує відповідальний представник замовника та виконавця (т.1, а.с.128-187, т.3, а.с.49-57).

Отже, зі змісту цих договорів можна зробити висновок, що позивач може надавати послуги як на своїй території шляхом консультацій за телефоном та за допомогою електронної пошти, так і на території замовників, про що мають складатися акти виконаних робіт на підставі «Листів обліку робочого часу».

Однак, додані позивачем до матеріалів справи копії листів обліку робочого часу (т.3, а.с.1-4, 6-18), за винятком листа (т.3, а.с.5), де замовником значиться ТОВ «Галвіс» (т.3, а.с.52-53), не стосуються договорів про надання консультаційних послуг та послуг з обробки даних (т.1, а.с.128-187, т.3, а.с.49-57), крім того, перелічені в них замовники розташовані в м. Суми, за винятком ФОП ОСОБА_2 (т.3, а.с.18), або не зазначені в них взагалі (т.3, а.с.17), що не є підтвердженням використання придбаного за договором лізингу автомобіля у власній господарській діяльності позивача.

Більш того, в даних листах обліку робочого часу не міститься відомостей щодо місця їх складення, а вказані лише контакти замовників таких послуг.

В актах наданих послуг із найменуванням «в сфері інформатизації, інформаційно-технологічного супроводу», «сервіс здачі електронної звітності», «надання консультацій з питань інформатизації», «інформаційно-консультаційні послуги з налаштування облікових систем» «послуги в сфері інформатизації, перехід на мережеву версію сервісу», «послуги в сфері інформатизації: інформаційно-технологічний супровід сервісу здачі електронної звітності в облікових системах», в яких назви замовників, за винятком ТОВ «Астарта» (т.1,а.с.215,т.2,а.с.61,159,210,т.3,а.с.3), ТОВ «Гідротехсервіс» (т.2,а.с.59,т.3,а.с.4), ТОВ «Прогрестехнологія» (т.2, а.с.102,т.3, а.с.1), ТОВ «Галвіс» (т.2, а.с.125,186,241,т.3, а.с.5),не співпадають із назвами замовників, вказаними у листах обліку робочого часу (т.3,а.с.2,6-18), місце складання значиться як «м. Суми» (т.1,а.с.190- 250, т.2, а.с.1-115,120-199,205-217,220-251), що спростовує твердження позивача про надання ним послуг поза межами міста Суми та про необхідність використовувати при цьому легковий автомобіль.

Також суд зазначає, що згідно з актами надання послуг по ТОВ «Астарта» вони були складені: 02.06.2017р., 31.12.2017р., 31.08.2016р. та 28.11.2016р., в той час як «Лист обліку робочого часу» складений 02.03.2017р.; по ТОВ «Гідротехсервіс» акт надання послуг складений 31.12.2017р., в той час як в «Листі обліку робочого часу» значаться дати 27.05, 30.05, 03.06, 08.06, 2.08, 22.09,5.12,30.01 та 25.06 без зазначення року; акт про надання послуг ТОВ «Прогрестехнологія» складений 28.02.2017р., при цьому «Лист обліку робочого часу» містить дату «05.02» без зазначення року; акти про надання послуг ТОВ «Галвіс» складені 24.06.2016р. (до дати передачі за договором лізингу легкового автомобіля (т.1, а.с.56-57) - 07.07.2016р.),16.09.2016р. та 22.12.2016р., при цьому в «Листі обліку робочого часу» значаться дати «29.09.2014р.» та «09.06.2016р.» (до дати передачі за договором лізингу легкового автомобіля (т.1, а.с.56-57) - 07.07.2016р.), тобто підстави стверджувати, що вказані листи відносяться саме до тих актів надання послуг, відсутні.

Надані ФОП ОСОБА_1 копії договору зберігання автотранспортного засобу на автостоянці №47/5 від 27.11.2017р. (т.1, а.с.187), рахунків щодо довготривалого зберігання автотранспортного засобу (т.2,а.с.200,202,204,т.3, а.с.31), актів надання послуг (т.2,а.с.201,203,т.3,а.с.29-30,32-33) на довготривале зберігання автотранспортного засобу та історій з карткового рахунку (т.3, а.с.19-28) підтверджують сам факт наявності у позивача транспортного засобу у вказаний період та придбання пального за безготівковими платежами, проте це не є доказом фактичного використання легкового автомобіля у власній господарській діяльності у певному періоді, що перевірявся контролюючим органом.

Відтак, висновки головного державного ревізора-інспектора ГУ ДФС у Сумській області, зроблені під час проведення документальної планової виїзної перевірки, щодо порушення ФОП ОСОБА_1 ст.198., п.199.1 ст.199. пп.200.1, пп.200.2 ст.200 Податкового Кодексу України, внаслідок чого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за 4 квартал 2017 року у розмірі 51219,00грн., є обґрунтованими.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до наданого представником відповідача розрахунку (т.1,а.с.124) до суми, вказаної в оскаржуваному податковому повідомленню-рішенні від 19.12.2018р. №, не ввійшла сума податку на додану вартість у розмірі 148,00грн. по будівельним матеріалам (шпалери і клей до шпалер), оскільки на час прийняття податкового повідомлення-рішеня сплинув строк давності на визначення грошового зобов`язання, адже суми були включенні до податкового кредиту за лютий 2015 року згідно з податковою накладною №435 від 19.02.2015 року. Тому в акті перевірки таке порушення відображено, але при розрахунку сум, визначених у податковому повідомленні-рішенні, не було враховано.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи, що у задоволенні позову було відмовлено, підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23 січня 2020 року

Суддя О.О. Осіпова