Справа № 460/2085/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2085/19 пров. № 857/12960/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 460/2085/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги,-

суддя в 1-й інстанції Борискін С.А.,

час ухвалення рішення 25.10.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 28.10.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач) про:

-визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2017 №;

-визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2017 №;

-визнання протиправною та скасування податкової вимоги №14710-17 від 26.10.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при митному оформленні ввезеного на територію України транспортного засобу марки "RENAULT" модель "KANGOO", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого, дата першої реєстрації автомобіля 07.08.2010, та сплачено митні платежі, як за автомобіль, який був у використанні менше 5 років. Проте, за результатами проведеної перевірки, відповідачем встановлено невідповідність відомостей щодо дати першої реєстрації імпортованого транспортного засобу, які впливають на розрахунок митних платежів. На підставі інформації, що міститься в листі Міністерства інфраструктури та транспорту Італійської Республіки, відповідачем встановлено, що датою першої реєстрації автомобіля в Італії є 07.04.2010, а тому згідно з вимогами ст.215 Податкового кодексу України застосуванню підлягав коефіцієнт 40 до ставки акцизного податку (автомобіль використовувався з 5 до 8 років). За таких обставин, відповідачем встановлено порушення, що призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 32 781,53 грн., в тому числі акцизний податок на суму 27 317,94 грн. та податок на додану вартість на суму 5 463,59 грн., внаслідок чого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимогу. На переконання позивача, такі рішення є протиправними, оскільки поданим до митного оформлення свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу підтверджено дату першої реєстрації, а інших документів стосовно дати випуску транспортного засобу він не мав. Також позивачем зазначено про те, що використані відповідачем листи Італійської Республіки та лист АТ "Рено Україна", а також акт перевірки не містять будь-яких інформації про факти протиправних дій позивача щодо підроблення інформації в реєстраційних документах на транспортний засіб під час його митного оформлення. Поряд з цим наголошував, що відповідач до призначення позапланової невиїзної перевірки, посилаючись на отримання інформації від виробника товару, не звертався до позивача з письмовим запитом про надання належним чином завірених копій документів, їх офіційного перекладу, в підтвердження дотримання вимог митного та податкового законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності згідно з відповідною митною декларацією. Вказував, що відповідачем не надано доказів направлення запитів та отримання від уповноважених органів іноземних держав інформації, яка б спростувала автентичність поданих позивачем до митного оформлення документів. З огляду на викладене, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у позовних вимогах відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та застосовано норми права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спору взяв до уваги лист, а не свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що є неприпустимим зважаючи на норми матеріального права, оскільки такий лист не містить жодного документального підтвердження. Крім того, у листі вказана лише дата першої реєстрації транспортного засобу без зазначення того, на підставі яких саме реєстраційних документів до бази даних виробника були внесені відомості щодо першої реєстрації.

Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем 26.10.2017, а з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся 29.08.2019, тобто лише після знищення оригіналів документів, що стали підставою для реєстрації зазначеного транспортного засобу, Територіальним сервісним центром №5641 Регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області. У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості перевірити відповідність наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.08.2010 його оригіналу.

Виходячи із системного аналізу наведених правових норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що датою першої реєстрації транспортного засобу, від якої залежить нарахування митних платежів для митного оформлення ввезеного позивачем автомобіля, у даному випадку є 07.04.2010,оскільки така дата визначена уповноваженим органом іноземної держави Міністерством інфраструктури та транспорту Італійської Республіки.

На переконання суду, саме такий лист Міністерства інфраструктури та транспорту Італійської Республіки є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушень митного та податкового законодавства України, отриманого у результаті вжиття передбачених ст.351, 352 МК України заходів щодо отримання до проведення перевірки від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про неавтентичність поданих позивачем документів чи недостовірності відомостей, що в них містяться.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини по справі та надані сторонами докази.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , за митною декларацією №204050001/2015/009692 від 20.07.2015, ввезено на митну територію України вантажний автомобіль марки "RENAULT", модель "KANGOO", ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_3 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 2, призначений використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер двигуна НОМЕР_4 , двигун дизельний, робочий об`єм циліндрів 1461 см3, вантажопідйомність 0,592 т, маса в разі максимального завантаження 2,968 т, що був у використанні, колісна формула 4x2, тип кузова фургон, наявна стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині кузова декоративне оздоблення та ознаки комфорту, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля, календарний рік виготовлення 2010, модельний рік виготовлення 2010 (а.с.23-24, 56-57).

У період з 28.09.2017 по 06.10.2017 працівником Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 20.07.2015 №204050001/2015/009692.

За результатами такої перевірки 11.10.2017 складено акт №1094/17-00-13-09/ від "Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 20.07.2015 №204050001/2015/009692" (а.с.12-17, 67-70; далі Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акта перевірки, документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення:

1) статті 257, частини 1 статті 377 МКУ, підпункту 215.3.5-2 пункту 215.3 статті 215 ПКУ, в результаті чого занижені податкові зобов`язання по сплаті акцизного податку на загальну суму 27 317,94 грн.;

2) пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПКУ, в результаті чого занижені податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 5 463,59 грн.

На підставі таких висновків Акта перевірки Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято:

-податкове повідомлення-рішення від 26.10.2017 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 6 829,49 грн., з яких 5 463,59 грн. за податковими зобов`язаннями та 1 365,90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.19,72);

-податкове повідомлення-рішення від 26.10.2017 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку в розмірі 34 147,43 грн., з яких 27 317,94 грн. за податковими зобов`язаннями та 6 829,49 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.20,73).

26.10.2018 відповідачем прийнято податкову вимогу №14710-7, якою визначено суму податкового боргу в розмірі 68 782,84 грн. (а.с.22).

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 5 статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Пунктом 8 частини 1 статті 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи (ч.3 ст.345 МК України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 МК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до пп.14.1.163 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі ПК України) перша реєстрація транспортного засобу - це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Підпунктом 14.1.251 пункту 14.1 статті 14ПК України встановлено, що транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Згідно з пп.3 п.180.1 ст.180 ПК України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Пунктом 190.1 статті 190 ПК України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

За змістом пп.215.3.5-2 п.215.3 ст.215 ПК України акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб.см. об`єму циліндрів двигуна.

При цьому, передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40; для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Для визначення ставки податку при розмитненні автомобіля визначальною є інформація щодо дати першої реєстрації запитуваного автомобіля.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Згідно з вимогами Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності). У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію (пункт 7 розділу І).

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію). У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважати 1 січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ. Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважати 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року. Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері. У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ. При цьому в разі відсутності в реєстраційних і технічних документах на ТЗ календарної дати виготовлення ТЗ такою датою вважати 1 січня року, зазначеного в реєстраційних і технічних документах на ТЗ (пункт 8 розділу І).

Відповідно до абз.15 п.8 розділу І Правил датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері НОМЕР_6 , а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Поряд з цим, згідно з п.54.4 ст.54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Підпунктом 54.3.6. пункту 54.3. статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Приписами ст.352 МК України визначено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Як підтверджено матеріалами справи, при митному оформленні транспортного засобу декларантом подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.08.2010, відповідно до якого, дата першої реєстрації автомобіля марки "RENAULT" модель "KANGOO", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 07.08.2010 (а.с.25-26;58-59).

Листом ДФС України від 04.08.2017 №20709/7/99-99-20-02-01-17 Рівненській митниці ДФС надіслано копію запиту щодо перевірки законності ввезення транспортних засобів "Renault Traffic" (VINVF1FLBHA6AV377036) та "Renault Kangoo" (VF1FW1AB543075299) та листа-відповіді Міністерства інфраструктури та транспорту Італійської Республіки на такий запит, для проведення відповідної перевірки та вжиття заходів згідно чинного законодавства (а.с.46).

Листом від 05.09.2017 за №4953/35/17-70-20 Рівненська митниця ДФС повідомила Головне управління ДФС у Рівненській області про встановлення невідповідності даних, що містяться в інформації доданій до листа, даним заявленим при митному оформленні автомобілів на території України стосовно дати першої реєстрації (введення в експлуатацію) (а.с.44).

У листі Міністерства інфраструктури та транспорту Італійської Республіки від 12.07.2017 датою першої реєстрації автомобіля марки "RENAULT" модель "KANGOO", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , вказано 07.04.2010, державний номерний знак НОМЕР_7 368 MB (а.с.47-48).

Системне тлумачення норм підпункту 215.3.52 пункту 215.3 статті 215, абзаців 1, 3 підпункту 214.1.2 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України дозволяє прийти до висновку, що розмір акцизного податку та податку на додану вартість, які нараховуються при митному оформленні вантажних моторних транспортних засобів, визначається з урахуванням задекларованої митної вартості і коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а також строку попередньої експлуатації, встановлених на підставі документів, поданих до митного оформлення. Сума податку на додану вартість з товарів, ввезених на митну територію України, визначається на підставі положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, з урахуванням розміру нарахованого і включеного до вартості товару акцизного податку. Відтак, збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість можливе за умови доведення податковим органом факту неправильного визначення акцизного податку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.11.2018 року у справі № 809/1495/17.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що лист Міністерства інфраструктури та транспорту Італійської Республіки від 12.07.2017 не містить відомостей про будь-яку причетність позивача до підробки реєстраційних документів автомобіля марки "RENAULT" модель "KANGOO", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

Акт перевірки від 11.10.2017 за № 1094/17-00-13-09/ також не містить будь-яких фактів протиправних дій позивача щодо підроблення інформації в реєстраційних документах на автомобіля марки "RENAULT" модель "KANGOO", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , а лише підтверджує факт подання позивачем під час митного оформлення зазначеного транспортного засобу таких документів та їхнє проходження під час митних процедур без будь-яких зауважень зі сторони митних органів.

Здійснивши перевірку дій відповідача щодо відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, який при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідачем неповно досліджено обставини та докази, а тому є підстави для скасування таких рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом не було надано доказів, які б свідчили про умисне подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення щодо дати першої реєстрації ввезеного автомобіля.

Таким чином, колегія суддів прийшла до переконання про недоведеність відповідачем наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставне збільшення грошових зобов`язань з акцизного податку та податку на додану вартість.

Відтак, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на не повно, не об`єктивно і не всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 460/2085/19 скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Визнання протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.10.2017 №, податкове повідомлення-рішення від 26.10.2017 № та податкову вимогу №14710-17 від 26.10.2018.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області () на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2744 ( дві тисячі сімсот сорок чотири) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 30.01.2020 року