Справа № 620/283/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/283/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України, справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Трансвіт-Буд" до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Трансвіт-Буд" (далі ПП «Трансвіт-Буд») 13.01.2020 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулось до суду з адміністративним позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі Прилуцький МРВ ДВС), у якому просить визнати протиправними та скасувати винесені відповідачем 21.12.2019 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60927432 та про стягнення виконавчого збору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що державний виконавець в ході винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження» стосовно перевірки факту набуття законної сили виконавчого документу та виніс незаконну постанову про відкриття провадження. Вважає, що виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання протягом трьох місяців лише із дня залишення скарги на постанову про стягнення штрафу без задоволення, про що зазначено у самій постанові. Крім того, Чернігівським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі про оскарження пред`явленої до виконання постанови Управління Держпраці у Чернігівській області та рішення на даний час не прийнято.

Стосовно спірної постанови про стягнення виконавчого збору зазначив, що вона винесена на підставі незаконної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому також має бути скасована внаслідок її необґрунтованості та передчасності.

Ухвалою судді від 23.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити ПП «Трансвіт-Буд» у задоволенні позовних вимог та пояснив, що наданий до примусового виконання виконавчий документ відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження», станом на 21.12.2019 будь-які відомості про його оскарження були відсутні. Враховуючи наведене, станом на день відкриття виконавчого провадження підстави для повернення виконавчого документу були відсутні.

Щодо постанови про стягнення виконавчого збору пояснив, що обов`язком державного виконавця, за умови примусового виконання рішення, є його справляння.

Розгляд справи просить здійснювати без його участі.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на таке.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду матеріалів інспекційного відвідування ПП «Трансвіт-Буд», уповноваженою особою Управління Держпраці у Чернігівській області було винесено постанову про накладення штрафу від 07.11.2019 №25-03-012/0570/165, якою на підприємство накладено штраф у розмірі 375 570,00 грн. за порушення законодавства про працю (а.с. 18-19). Як вбачається з її змісту, зазначена сума штрафу підлягає сплаті протягом одного місяця з дня прийняття постанови до Державного бюджету України. Постанова набрала законної сили з 07.11.2019 та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення. Постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

21.12.2019 до Прилуцького МРВ ДВС надійшла заява Управління Держпраці у Чернігівській області (вх. №1841/16642) про примусове виконання постанови від 07.11.2019 №25-03-012/0570/165 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 375 570,00 грн. (а.с. 34).

На підставі вказаної заяви та відповідно до статей 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60927432 щодо стягнення з ПП «Трансвіт-Буд» штрафу в сумі 375 570,00 грн. (а.с. 14-15). Також у постанові зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 37 557,00 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 200,00 грн.

Крім того, 21.12.2019 старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення з підприємства виконавчого збору у розмірі 37 557,00 грн. (а.с. 16).

Вказані постанови були надіслані позивачу листом та отримані ним 03.01.2020 (а.с. 17, 25).

Вважаючи винесені відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору протиправними, ПП «Трансвіт-Буд» звернулось до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує такі норми права.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно із статтею 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про працю. Ці штрафи накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Згідно з пунктом 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Отже, постанова Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу від 07.11.2019 №25-03-012/0570/165 є виконавчим документом, примусове виконання якого здійснюється у визначеному Законом №1404-VІІІ порядку.

Стаття 4 Закону №1404-VІІІ встановлює вимоги до виконавчого документа.

Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно із частиною третьою зазначеної статті, виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до приписів статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ).

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною п`ятою вказаної статті, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VІІІ визначено вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання, зокрема: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання установлені статтею 12 Закону №1404-VІІІ.

Так, з аналізу вказаної статті вбачається, що виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, постанова стягувача Управління Держпраці у Чернігівській області від 07.11.2019 №25-03-012/0570/165, набрала законної сили з 07.11.2019.

Судом встановлено, що заяву про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання вищевказаної постанови подано стягувачем 21.12.2019 (а.с. 34).

Таким чином, оскільки виконавчий документ відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2019 ВП №60927432 винесена відповідачем правомірно.

При цьому, доводи позивача, що Прилуцьким МРВ ДВС передчасно прийнято до виконання постанову Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу, оскільки остання оскаржена підприємством у судовому порядку, суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/3655/19 (а.с. 20-21), провадження щодо оскарження ПП «Трансвіт-Буд» постанови Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу відкрито судом 24.12.2019, тобто після того як стягувач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання та після винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, на момент пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме 21.12.2019, у виконавчої служби були відсутні будь-які відомості про оскарження наданої стягувачем постанови.

Крім того, чинним законодавством на державного виконавця не покладено обов`язок перевіряти факт оскарження боржниками у судовому (адміністративному) порядку пред`явлених до примусового виконання виконавчих документів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно із частиною четвертою вказаної статті Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VІІІ, виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» 21.12.2019 старшим державним виконавцем винесена постанова про стягнення із ПП «Трансвіт-Буд» виконавчого збору. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Отже, спірна постанова від 21.12.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 37 557,00 грн., винесена відповідачем відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем вжито всі заходи примусового виконання рішення, які передбачені Законом №1404-VIII.

При цьому, судом враховано, що 23.01.2020, на виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 у справі №620/3655/19, за наявності підстав, передбачених пунктом 2 статті 34, статтею 35 Закону №1404-VIII, державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до розгляду питання по суті у виконавчому провадженні №60927432 (а.с. 38-42).

Відповідно до частини третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПП «Трансвіт-Буд» слід відмовити.

Керуючись статтями 241-243, 246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватному підприємству "Трансвіт-Буд" до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Приватне підприємство "Трансвіт-Буд" (, вул. Перемоги, 183, м. Прилуки, Прилуцький район, Чернігівська область, 17500).

Відповідач: Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (, вул. Пушкіна, буд. 73, м. Прилуки, Прилуцький район, Чернігівська область, 17500).

Суддя С.В. Бородавкіна