Справа № 135/1669/16-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2020 року

Київ

справа №135/1669/16-а

адміністративне провадження №К/9901/20564/18 (К/9901/20566/18)

колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 , що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , до виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області, начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицької-Браславець Віталіни Вікторівни, третя особа - Управління міграційної служби у Вінницькій області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційними скаргами виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області та начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицької-Браславець В.В. на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.12.2016, прийняту у складі головуючого судді Корнієнка О.М., та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017, прийняту у складі колегії суддів: Грабар Л.С. (головуючий), Білої Л.М., Гонтарука В.М.

І. Суть спору

1. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом з позовною заявою в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області, начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицької-Браславець Віталіни Вікторівни, третя особа - Управління міграційної служби у Вінницькій області, в якому просив суд:

1.1. - визнати протиправними дії начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицької-Браславець В.В. щодо скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.2. - зобов`язати виконавчий комітет Ладижинської міської ради відновити відомості в реєстрі територіальної громади щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що він згідно рішення адміністрації ПАТ «ДТЕК Західенерго» ВП «ДТЕК Ладижинська ТЕС» від 18.09.2013 №27-5240 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 від 15.10.2013. На час реєстрації місця проживання житловий будинок перебував на балансі ПАТ «ДТЕК Західенерго» ВП «ДТЕК Ладижинська ТЕС».

3. 16.12.2013 Ладижинська міська рада прийняла рішення № 457 «Про затвердження актів приймання - передачі об`єктів житлового фонду, що перебувають на балансі» за наслідками якого житловий будинок АДРЕСА_1 перейшов на баланс Ладижинської міської ради.

4. 24.04.2014 року його дочка ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 . Реєстрація місця проживання його та його неповнолітньої дитини здійснювалась співробітниками Ладижинського міського сектору управління ДМС України у Вінницькій області у відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та згідно з «Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» затвердженого Наказом МВС України від 18.12.2012 №1077. 28.09.2016 позивач дізнався, що йому та його неповнолітній дитині скасовано реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 на підставі висновку про скасування реєстрації місця проживання наданим начальником відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицькою-Браславець В.В. За її висновком від 06.07.2016, правовою підставою скасування реєстрації місця проживання, став пункт 28 «Правил реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру», затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №207, опираючись на який посадова особа органу місцевого самоврядування прийняла рішення про скасування реєстрацій місця проживання фізичних осіб.

5. Такі дії начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Липченко С.В. уважає протиправними та такими, що порушують його права та права неповнолітньої дитини.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

6. Судами попередніх інстанцій установлено, що 15.10.2013 ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 24.04.2014 за вказаною адресою була зареєстрована його дочка ОСОБА_2 .

7. Реєстрація позивачів за вказаною адресою проводилась територіальним підрозділом Державної міграційної служби в м.Ладижин. Одним із документів, на підставі яких проводилась реєстрація місця проживання ОСОБА_1 було рішення адміністрації ПАТ «ДТЕК Західенерго» ВП «ДТЕК Ладижинська ТЕС» від 18.09.2013 №27-5240 про надання дозволу на реєстрацію у вказаній квартирі.

8. На час проведення реєстрації ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_2 у спірній квартирі, будинок АДРЕСА_1 був у державній власності та перебував на балансі ПАТ «ДТЕК Західенерго». У подальшому будинок було передано в комунальну власність територіальної громади.

9. Згідно висновку відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області про скасування реєстрації місця проживання від 06.07.2016 начальником відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицькою-Браславець В .В. , відповідно до пункту 28 «Правил реєстрації місця проживання та порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, було скасовано реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

10. У висновку зазначено, що реєстрація була вчинена в порушення норм Житлового Кодексу УРСР та Порядку реєстрації проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, оскільки проведена без відповідного ордеру що давав ОСОБА_1 право на проживання, який повинен був бути виданий за рішенням профспілкового комітету та адміністрації підприємства.

11. Непогоджуючись з діями відповідача щодо скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

12. Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07.12.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017, позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицької-Браславець В.В. щодо скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

13. При цьому суди обох інстанцій виходили з того, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

IV. Касаційне оскарження

14. У касаційних скаргах відповідачі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, просять скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

15. У запереченнях на касаційні скарги позивач та представник третьої особи вказують, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій винесені законно та обґрунтовано, на підставі всебічного та повного дослідження матеріалів та обставин справи, доводи ж касаційних скарг висновків цих судів не спростовують.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

16. Приписами частин першої-другої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

17. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

18. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

20. За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

21. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

22. У частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

VI. Оцінка Верховного Суду

23. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

24. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

26. За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

27. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

28. У частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

29. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

30. За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

31. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

32. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

33. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

34. Відтак, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

35. Колегія суддів уважає, що спірні правовідносини пов`язані з правом користування та розпорядження майном, адже ініційований позивачем спір з приводу скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має цивільно-правову природу, оскільки спрямовані на зміну (припинення) цивільних прав останнього.

36. Отже, цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

37. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 337/2535/2017, від 12.12.2018 у справі № 826/8687/16, від 10.04.2019 у справі № 826/3620/17. Крім того, за подібних обставин Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду було прийнято рішення від 09 жовтня 2019 у справі № 135/1699/16-а.

38. Суди попередніх інстанцій наведеного не врахували та розглянули спір по суті за правилами адміністративного судочинства.

39. За правилом пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

40. Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

41. За наведеного правового регулювання та обставин справи, касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, оскаржувані судові рішення - скасуванню як такі, що ухвалені з порушенням вимог процесуального закону, а провадження в адміністративній справі - закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

VII. Судові витрати

42. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційні скарги виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області та начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицької-Браславець В.В. задовольнити частково.

2. Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 7 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року у справі № 135/1669/16-а скасувати.

3. Закрити провадження в адміністративній справі № 135/1669/16-а за позовом ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , до виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області, начальника відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Збрицької-Браславець Віталіни Вікторівни, третя особа - Управління міграційної служби у Вінницькій області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

4. Роз`яснити, що такий спір належить розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко