Справа № 240/12109/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування трудового стажу на підприємстві Виробничо комерційна фірма «Зелениця» з 14.05.1996 року по 31.12.1998 року та з 01.05.1999 року по 31.05.1999 року , неправомірними.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального трудового стажу період роботу з 14.05.1996 року по 31.12.1998 року, з 01.05.1999 року по 31.05.1999 року на підприємстві Виробничо комерційна фірма «Зелениця» з дня призначення пенсії за віком, тобто з 24 жовтня 2016 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що він є пенсіонером за віком з 24 жовтня 2016 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № 760499 від 09.11.2016 року. Вказує на те, що під час призначення пенсії за віком, не було враховано до загального стажу роботи період роботи на підприємстві Виробничо комерційна фірма «Зелениця» з 14.05.1996 року по 01.09.1999 року. В жовтні 2019 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з відповідною заявою про зарахування стажу на підприємстві Виробничо комерційна фірма «Зелениця» з 14.05.1996 року по 01.09.1999 року. Однак, відповідач листом відмовив у зарахуванні до загального трудового стажу період роботи з 14.05. 1996 року по 31.12.1998 року та з 01.05.1999 року по 31.05.1999 року позивачу, у зв`язку з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Вважає дану відмову протиправною та такою, що порушує його права.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 09 січня 2020 року о 10:30.
У зв`язку з неявкою позивача у підготовче судове засідання, призначене на 09 січня 2020 року о 10:30, підготовче судове засідання відкладено на 16.01.2020 року о 12:00.
09 січня 2020 року відповідач подав до відділу документального забезпечення відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю. Щодо зарахування до загального трудового стажу періоду роботи з 14.05.1996 року по 31.12.1998 року, зазначає, що з матеріалів пенсійної справи, яка подана первинно при призначені пенсії по III групі інвалідності, а саме з трудової книжки НОМЕР_1 (номер запису 16) позивач в період з 14.05.1996 по 31.12.1998 працював на підприємстві Виробничо комерційна фірма Зелениця. 01.09.1999 звільнений з роботи за власним бажанням на підставі наказу від 1.09.1999 (номер запису 16). 24.10.2016 за заявою позивача, його було переведено на пенсію за віком. Відповідно до доданих до заяви документів, зокрема з трудової книжки НОМЕР_1 (номер запису 16) встановлено, що позивач в період з 14.05.1996 по 31.12.1998 працював на підприємстві Виробничо комерційна фірма "Зелениця". 01.09.1999 звільнений з роботи за власним бажанням на підставі наказу № 18 від 1.09.1999 (номер запису 16). Вказує на те, що записи в трудовій книжці були зроблені з порушенням вимог Інструкції, а саме змінено наказ про звільнення з № (б/н) на номер 18 та номера записів за номером 16 містяться як при прийняті так і звільнені. Щодо зарахування до загального трудового стажу період роботи з 01.05.1999 по 31.05.1999 відповідач зазначає, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача (форма ОК-5) за період з 01.05.1999 по 31.05.1999 взагалі відсутні будь-які відомості, а тому цей період страхового стажу не зарахований (а.с.28-30).
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 січня 2020 року о 12:00.
16 січня 2020 року до відділу документального забезпечення суду надійшла заява від позивача, в якій він просить позовні вимоги задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності.
В судовому засіданні, призначеному на 16 січня 2020 року о 12:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про перехід в письмове провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, обчислення якої проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.10.2016 року з урахуванням загального страхового стажу 32 роки 03 місяці 28 дні. Пенсія обчислена із заробітної плати за період з 01.02.1984 року по 31.01.1989 року на підставі довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 року по 30.09.2016 року за даними системи персоніфікованого обліку.
В жовтні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування стажу на підприємстві Виробничо комерційна фірма «Зелениця» з 14.05.1996 року по 01.09.1999 року.
Листом відповідач від 21.10.2019 №Д-4455 повідомив позивача, що до 24.10.2016 року позивач отримував пенсію по III групі інвалідності, а з 24.10.2016 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначив, що згідно з даними системи персоніфікованого обліку до страхового стажу зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 30.04.1999, з 01.06.1999 по 01.09.1999. Наголосив, що у зв`язку з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України від 29.07.1993 № 58, період роботи з 14.05.1996 по 31.12.1998 до страхового стажу не зараховано (а.с.17).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Щодо зарахування до загального трудового стажу періоду роботи в Виробничо-комерційній фірмі "Зелениця" , суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).
Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лище у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Судом із записів трудової книжки встановлено, що ОСОБА_1 14.05.1996 був прийнятий на роботу у Виробничо-комерційну фірму «Зелениця» помічником Генерального директора згідно наказу №13 від 14.05.2996 року, 01.09.1999 звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП згідно наказу №18 від 01.09.1999.
Спірний період роботи позивача відображений у його трудовій книжці із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі.
На думку суду, записи в трудовій книжці про роботу позивача в період з 14.05.1996 по 01.09.1999 у Виробничо-комерційній фірмі «Зелениця» відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посади на яких працював позивач. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.
У листі від 21.10.2019 року №Д-4455 та у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що записи за період роботи у ВК фірмі «Зелениця» з 14.05.1996 року по 31.12.1998 року, у трудовій книжці були зроблені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме змінено наказ про звільнення з № (б/н) на номер 18, як доказ, надають до відзиву копії сторінок трудової книжки (а.с.33). Однак суд відхиляє вказані зауваження, оскільки відповідач не надав до суду належні докази, що підтверджують вказані обставини. З копії сторінок трудової книжки, які долучені до відзиву, неможливо встановити ні номер наказу, ні дату його видачі.
Таким чином суд вважає, що записами в трудовій книжці підтверджено факт роботи позивача в період з 14.05.1996 по 01.09.1999 у Виробничо комерційній фірмі «Зелениця».
При цьому, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21.10.2019 слідує, що період роботи у Виробничо комерційній фірмі «Зелениця» з 01.01.1999 по 30.04.1999 та з 01.06.1999 по 01.09.1999 зарахований до страхового стажу позивача, що суперечить доводам відповідача про те, що період роботи у тій же фірмі з 14.05.1996 по 31.12.1998 не підлягає зарахування, оскільки запис у трудовій книжці був зроблений з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
Суд наголошує, що це один період, який відноситься до одного і того ж самого наказу про прийняття і звільнення від 01.09.1999 року №18, що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 .
Відтак, суд дійшов висновку, що весь період роботи у Виробничо комерційній фірмі «Зелениця» підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача (форма ОК-5) за період з 01.05.1999 року по 31.05.1999 року відсутні будь-які відомості, а тому цей період страхового стажу не зарахований, то суд зазначає що дане питання не досліджувалось Пенсійним фондом під час перевірки та призначення пенсії позивачем.
Згідно із частинами першою та другою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом /частина перша/.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб (частина друга).
Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування /абзац другий частини третьої вказаної статті/.
Додатком №4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджено Форму ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Довідки ОК-5 та ОК-7 - це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб (автоматизованого банку відомостей, створеного для ведення обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, ведення якого забезпечує Пенсійний фонд України).
Довідка ОК-5 формується за будь-який період, починаючи з 2000 року, та містить відомості про суми заробітку для нарахування пенсії і страховий стаж. Тому вона, як правило, використовується органами Пенсійного фонду для призначення (перерахунку) пенсії. Також на підставі цієї довідки особа може проаналізувати свій страховий стаж та заробітну плату, яка в майбутньому буде використана при призначенні пенсії.
Отже, аналізуючи вказані норми, суд дійшов висновку, що набуття страхового стажу за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку можливе лише з 1 липня 2000 року, тому суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості зарахувати період з 01.05.1999 року по 31.05.1999 року до страхового стажу, а записами трудової книжки підтверджено період роботи позивача з 14.05.1996 року по 01.09.1999 року.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 243, 250, 256, 295 КАС України, суд, -
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 трудового стажу на підприємстві Виробничо комерційна фірма «Зелениця» з 14.05.1996 року по 31.12.1998 року та з 01.05.1999 року по 31.05.1999 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період роботи з 14.05.1996 року по 31.12.1998 року, з 01.05.1999 року по 31.05.1999 року на підприємстві Виробничо комерційна фірма «Зелениця» з дня призначення пенсії за віком, тобто з 24 жовтня 2016 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області судові витрати у сумі 768,40 гривень.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 28 січня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова