Справа № 160/13212/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області ,в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 17.04.2019 року протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з часу його звернення за призначенням пенсії за віком, тобто з 17.04.2019 року 2019 року з урахуванням трудового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 25 листопада 1980 року) на ім`я особи ОСОБА_1 .
В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що останній, по досягненню ним 60-річного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо призначення йому пенсії за віком. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області листом від 23.07.2019 року № 5139/Н-09 в призначенні пенсії позивачу було відмовлено. В обгрунтування вказаної відмови відповідачем зазначено про можливість зарахування до зарахування страхового стажу 17 років 2 місяців 21 дня. Відповідачем при розрахунку загального трудового стажу не взято до розгляду трудову книжку, оскільки дата заповнення трудової книжки на титульній сторінці пізніша, ніж дата прийняття на позивача роботу. Період з 10.12.1982 по 17.02.1984 р. не може бути врахований до загального страхового стажу, оскільки на даті звільнення, на думку відповідача наявні виправлення. Окрім того, період, зазначений в п. 10-11, 15-16, 17-20, 21-22, 23-24 не може бути врахований до загального страхового стажу, оскільки відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт закону.
Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області викладене у листі № 5139/Н-09 від 23.07.2019 року про відмову йому в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та зобов`язано надати до суду разом із відзивом на позов копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
22 січня 2020 року від представника відповідача надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому було зазначено, що за приписами статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. При розрахунку загального трудового стажу позивача не взято до розгляду трудову книжку через не відповідність дати на титульній сторінці даті прийняття на роботу, що не відповідає п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 29.07.1993 р. №58. На підтвердження періоду роботи з 01.03.1980 по 25.11.1980 відповідну довідку надано не було. Період з 10.12.1982 по 17.02.1984 не може бути врахований до загального страхового стажу, оскільки на даті звільнення наявні виправлення. Період, зазначений в п. 10-11, 15-16, 17-20, 21-22, 23-24 не може бути врахований до загального страхового стажу, оскільки відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт закону. Оскільки підтверджуючі довідки позивачем надані не були, в призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 17.04.2019 року було відмовлено. Враховуючи наведене просили у задоволенні позову відмовити.
З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 17.04.2019 року, а саме після досягнення ним 60-річного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003. До заяви було додано необхідні документи, зокрема, трудову книжку НОМЕР_2 .
Відповіддю у формі листа від 23.07.2019 року №5139/Н-09 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області позивачу було відмовлено. Мотивуючи своє рішення, управління Пенсійного фонду вказало на розбіжності між датою заповнення трудової книжки та прийняття позивача на роботу, у зв`язку з чим при розрахунку загального трудового стажу трудову книжку не було взято до уваги. Окрім того, виправлення, допущені у датах звільнення у період 10.12.1982 по 17.02.1984 рр. та відсутність посилань у п. 10-11, 15-16, 17-20, 21-22, 23-24 на статтю, пункт закону, що передбачено п. 2.3 Інструкції. На підтвердження для зарахування спірних періодів у точнюючих довідок, позивачем не надано, що унеможливлюють врахування вказаних періодів до загального страхового стажу. З огляду на вказане, загальний страховий стаж позивача на момент звернення із заявою складає 17 років 2 місяці 21 день.
Надаючи оцінку законності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.
Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Згідно із частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст.44 Закону № 1058-IV).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі Порядок № 22-1).
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Постанова №637); для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до ст. 62 Закону України 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення"), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 загальних положень Постанови №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 ), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений за згодою сторін", п.1 ст.29 КЗпП РСФСР".
Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, не застосовується.
Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.
Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.
Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком виходив з розбіжностей між датою заповнення трудової книжки (25 листопада 1980 р.) та прийняття позивача на роботу ( 01 березня 1980 р.), наявність виправлень у датах звільнення в окремі періоди трудової діяльності та відсутність посилань на норми законодавства у пунктах, що, як наслідок позбавило позивача можливості мати на день розгляду питання встановлений законодавством страховий стаж 26 років і склав 17 років 2 місяці 21 день.
Суд критично оцінює такі твердження пенсійного органу, як підставу для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, наголошуючи на тому, що Інструкція №58 не передбачає наслідків для особи щодо якої вона складена, пов`язаних з порушенням порядку ведення трудової книжки.
Крім того, відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 (далі - Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Виходячи з зазначеного вище, суд робить висновок, про визначеність чинним законодавством відповідальності за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, покладену на керівника підприємства, установи, організації, і , як наслідок, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Вказана позиція кореспондується з викладеною в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, відповідач посилався на відсутність страхового стажу для призначення пенсії, наголошуючи, зокрема, на відсутності довідок та інших документів, передбачених чинним законодавством на підтвердження здійснення ним трудової діяльності у спірних періодах (Лист про відмову а призначенні пенсії ОСОБА_1 від 23.07.2019, а.с. 18).
Проте, з матеріалів справи вбачається, що 10.04.2019 року позивач звертався до начальника відділу начислення пенсій Новокодацького району м. Дніпра із відповідною заявою, в якій ,зокрема, просив надати роз`яснення, які додаткові документи необхідні до надання ним для призначення пенсії (а.с.20).
Суд зазначає, що такі дії відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідач відповідно до вимог пункту 4.2 Порядку 22-1 не був обмежений правом вимагати від позивача дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих документів.
Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
З аналізу вищевказаних правових норм слідує, що у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву із документами в порядку передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку №22-1 та прийняти відповідне рішення щодо призначення або про відмову в призначенні пенсії.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при розгляді заяви Позивача про призначення/перерахунок пенсії в якій вона просила призначити пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV та п.4.3 Порядку №22-1, однак листом № 5139/Н-09 від 23.07.2019 року відмовлено у призначені пенсії за віком.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є наявність у позивача права на призначення пенсії, що відноситься до виключної компетенції органу Пенсійного фонду України, суд робить висновок про передчасність позовних вимог про зобов`язання призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, оскільки прийняття такого рішення відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відтак, з урахуванням встановленого судом порушення відповідачем вимог чинного законодавства в частині прийняття рішення, що не відповідає вимогам заяви про призначення пенсії суд, з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.04.2019 року про призначення пенсії із прийняттям відповідного рішення.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст., 77, 132, 139, 143, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та спонукання до вчинення дій - задовольнити частково.
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 17.04.2019 року протиправними.
Зобов`язати Головне управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняти відповідне рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев