Справа № 120/4366/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 січня 2020 р. Справа № 120/4366/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач), у якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в призначенні йому пенсії неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити йому пенсію за віком з моменту досягнення пенсійного віку та зарахувати час роботи засудженого ОСОБА_1 у виправних установах: Піщанській ВК № 59 Вінницької області за період з 03.04.1972 року по 10.07.1973 року; Казанській виправній колонії № 93 Миколаївська область з 1976 року; Стрижавській ВК № 81 за 1988 рік; Єнаківській ВК № 87 з 1996 року; Микитській ВК № 87 Донецької області з 2000 року; Райківецькій ВК № 73 Житомирської області з 2004 року; Вінницькій установі ВК № 1 з 1990 року по 1994 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення йому пенсії за віком, але йому безпідставно було відмовлено в зарахуванні до загального трудового стажу періоду роботи під час відбування покарання у виправних колоніях, оскільки у вказані ним періоди не проводилося відрахування на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В липні 2019 року він звернувся повторно до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення йому пенсії за віком, але йому знову відмовлено.

Позивач вважає такі дії неправомірними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 28.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

23.01.2020 року представником відповідача направлено відзив, який надійшов до суду 27.01.2020 року, у якому вказано, що заяву позивача № 2198/К-10 від 23.07.2019 року було розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідну відповідь № 2198/К-10 від 16.08.2019 року.

Представник відповідача вказав, що позивач не звертався до відповідача із заявою встановленого зразку про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також зазначив, що Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, передбачено, що робота в`язнів підтверджується довідкою органів внутрішніх справ і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Час відбування покарання у вигляді виправних робіт до 01.01.2004 року зараховується до стажу, якщо судом прийнято рішення про залік цього періоду до трудового стажу.

Оскільки в Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відсутні відомості про сплату страхових внесків, то управління не вбачає правових підстав для призначення пенсії позивачу.

За вказаних обставин, відповідач вважає, що діяв правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

До відзиву відповідачем надано копію заяви, з якою звернувся позивач (датована 02.07.2019 року, надійшла до відповідача 23.07.2019 року).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до листа Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» ОСОБА_1 ., засуджений до довічного позбавлення волі, відбуває покарання у цій установі з 23.06.2009 року по даний час. За вказаний період ОСОБА_1 в установі не працював, доходів від трудового використання не мав та знаходиться на повному державному забезпеченні.

02.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою, в якій просив призначити йому пенсію по віку з урахуванням часу відбування покарання у виправних колоніях більше 15 років за нормами законодавства на момент виникнення права на пенсію. Також послався у заяві на ч. 4 ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Зазначена заява надійшла до відповідача 23.07.2019 року.

За наслідками розгляду цієї заяви, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 2198/К-10 від 16.08.2019 року повідомлено ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховується страховий стаж, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Також вказано, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час роботи засуджених у період відбування покарання у вигляді позбавлення волі зараховується до стажу роботи для призначення трудової пенсії за умови сплати ними страхових внесків. Також відповідачем наведено зміст ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» якою визначаються умови призначення пенсії за віком.

На думку позивача, діями відповідача порушено його право на призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому звернувся до суду цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 24 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 60-1 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені до обмеження волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Пенсії засудженим за наявності відповідного права призначаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання. Виплата особам, засудженим до обмеження волі, призначених пенсій здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на рахунок установи за місцем відбування покарання.

Із пенсій засуджених до обмеження волі відшкодовуються витрати на їх утримання в установах виконання покарань в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому не менш як п`ятдесят відсотків пенсії зараховується установою за місцем відбування покарання на особовий рахунок засудженого.

Статтею 122 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.122 пенсії засудженим за наявності відповідного права призначаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання. Особа, яка під час відбування покарання набула право на пенсію, надає адміністрації виправного закладу клопотання про забезпечення необхідних умов для призначення їй пенсії за місцезнаходженням цього виправного закладу, у тому числі щодо виклику представників Пенсійного фонду України з метою подання у встановленому порядку необхідних документів безпосередньо особою, яка відбуває покарання, або представником особи, яка відбуває покарання, за нотаріальним дорученням.

Адміністрація виправного закладу не більш як протягом 30 днів з дня реєстрації клопотання забезпечує зустріч засудженого з представником Пенсійного фонду України та всебічно сприяє належному оформленню і поданню ним відповідних документів або забезпечує умови для оформлення і подання необхідних документів через представника особи, яка відбуває покарання.

Виплата особам, засудженим до позбавлення волі, призначених пенсій здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на рахунок установи за місцем відбування покарання.

Згідно із пунктом 1.4 Розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 заява про призначення пенсії засудженим до позбавлення (обмеження) волі подається через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до органу, що призначає пенсію за місцезнаходженням установи виконання покарань.

За бажанням зазначених осіб відповідні документи для призначення пенсії можуть подаватися ними безпосередньо відповідно до статей 60-1 та 122 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Розділом ІІ Порядку №22-1 визначено документи, які подаються разом із заявою про призначення пенсії.

Розділом ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 визначено порядок приймання, оформлення і розгляд документів.

Відповідно до п. 4.1. Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Форма заяви про призначення пенсії затверджена Додатком №3 до Порядку №22-1.

Згідно п. 4.2. При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Пункт 4.3. не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Відповідно до п.4.7 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, у пункті 12 роз`яснено, що робота в`язнів підтверджується довідкою МВС і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Враховуючи наведені положення нормативно-правових актів, суд звертає увагу, що ними передбачено два шляхи звернення особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, із заявою про призначення пенсії: через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до органу, що призначає пенсію за місцезнаходженням установи виконання покарань або за бажанням зазначених осіб відповідні документи для призначення пенсії можуть подаватися ними безпосередньо, для чого необхідно надати адміністрації виправного закладу клопотання про забезпечення необхідних умов для призначення їй пенсії за місцезнаходженням цього виправного закладу, у тому числі щодо виклику представників Пенсійного фонду України з метою подання у встановленому порядку необхідних документів безпосередньо особою.

Заява про призначення пенсії має відповідати формі, встановленій Додатком №3 Порядку № 22-1. До неї мають бути додані документи, передбачені Розділом ІІ Порядку.

За результатами розгляду такої заяви органом пенсійного фонду приймається рішення відповідно до процедури визначеної Розділом IV Порядку №22-1 та за відповідною формою.

Разом з тим, заява позивача від 02.07.2019 подана не у відповідності до наведених норм та не відповідає відповідній формі. Враховуючи зазначене, вона розглянута відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян», про що позивачу надано відповідь від 16.08.2019 року.

Тобто відповідачем дане звернення не розглядалося як заява про призначення пенсії та не приймалося відповідне рішення про її призначення чи відмову, а тому лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 2198/К-10 від 16.08.2019 року не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано порядок звернення до органу пенсійного фонду про призначення пенсії, а відповідачем правомірно розглянуто заяву позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян», а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (засуджений до довічного ув`язнення, Вінницька установа виконання покарань № 1 АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Повне судове рішення складено та підписано суддею: 30.01.2020 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна