Справа № 160/10387/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10387/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року (суддя Турлакова Г.В.) у справі №160/10387/19 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністра України Гончарук Олексія Валерійовича, Міністерства енергетики і захисту навколишнього середовища, Міністерства освіти і науки України, Міністерства фінансів України, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністра України Гончарук Олексія Валерійовича, Міністерства енергетики і захисту навколишнього середовища, Міністерства освіти і науки України, Міністерства фінансів України, Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання до суду виправленого позову відповідно до кількості сторін, а саме: - надати оригінали доказів сплати судового збору у сумі 9989,20грн.; - уточнену позовну заяву з копіями відповідно до кількості учасників справи, в якій повинно бути зазначено наступне: зазначити суму та обґрунтований розрахунок матеріальної шкоди; вказати в позовній заяві з чого складається ціна позову в розмірі 1750000 грн.; надати обґрунтування заявленим позовним вимогам; викласти позовні вимоги у відповідності до вимог ст. 5, ст.245 КАС України.

04.11.2019 ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, в якій порушено питання про звільнення позивача від сплати судового збору. Також позивачем подано уточнену позовну заяву.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, повернуто позивачу. Ухвала мотивована тим, що позивачем у встановлений судом строк вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконані, у зв`язку з чим наявні підстави для повернення останньої на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати як таку, що порушує статтю 8,55 Конституції України та підставі рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 у справі №1-17/2001 №6-рп/2001 повернути позовну заяву на повторний розгляд до суду першої інстанції. За позицією скаржника суд першої інстанції, повернувши поданий позивачем позовом, фактично відмовив у захисті порушених прав позивача. Позивач вказує на те, що подані ним до суду першої інстанції документи про незадовільний стан засвідчені у відповідності до закону його електронним цифровим підписом. Зазначає, що вимога суду першої інстанції щодо сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 9989,20грн., що складає 36,17 річного доходу позивача за 2018 рік свідчить про упередженість суду на користь відповідачів, порушує гарантоване державою право на звернення до суду на право на розгляд справи у суді по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство соціальної політики України просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставами для повернення позовної заяви стало те, що позивачем вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в частині надання документу про сплату судового збору не виконано, а підстави для задоволення заявленого позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні. Також, в уточненій позовній заяві, поданій позивачем на усунення недоліків, позивачем повторно вказані позовні вимоги, які не відповідають ст.5, ст.245 КАС України; не зазначено ціну позову; не надано розрахунок матеріальної шкоди в розмірі грн.

Що стосується заявленого позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору та звільнення від його сплати, врегульовані положеннями Закону України "Про судовий збір" та Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" згідно якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

При вирішенні заявленого позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору, судом першої інстанції не прийнято в якості доказів, подані позивачем в електронному вигляді документи (довідка органу ПФУ про доходи та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків), оскільки такі, за позицією суду, не засвідчені належним чином.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

За змістом частин 3,5 статті 94 КАС України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, учасник справи має право подати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, який прирівнюється до власноручного підпису відповідно до закону. При цьому, такий доказ не приймається судом до уваги лише у разі наявності сумнівів (у учасника справи або суду) у відповідності поданої копії (електронної копії) оригіналу, якщо такий оригінал не поданий.

Матеріали справи свідчать, що довідка органу ПФУ про доходи та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків надіслані ОСОБА_1 04.11.2019 в електронному вигляді через підсистему Електронний суд.

Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до частини 8 статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, якщо інше не визначено цим Кодексом.

За змістом підпункту 15.16 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті Голос України та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

В газеті Голос України (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно якого відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229 (6984) від 01.12.2018).

В той же час, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням РСУ від 26.11.2019 р. №30 (в ред. рішення РСУ від 02.03.2018 №17 із змінами), далі Положення про АСДС, передбачає можливість до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи використання судами в тестовому режимі окремих інструментів електронного правосуддя, серед яких і підсистема Електронний суд.

Зокрема, пунктом 2.3 рішення Ради суддів України від 12.04.2018 №16 визначено, що окремі норми Положення про АСДС, які в тому числі стосуються використання підсистеми Електронний суд.

Наказом ДСА України від 22.12.2018 №628 Про проведення тестування підсистеми Електронний суд запроваджено тестовий режим експлуатації підсистеми "Електронний суд" у всіх місцевих та апеляційних судах України (пілотних судах).

Отже, починаючи з 22.12.2018р. існує можливість прийняття місцевими та апеляційними судами заяв та інших процесуальних документів, поданих особами через підсистему Електронний суд.

При цьому, слід зазначити, що можливість використання електронних документів та організаційно-правові засади електронного документообігу також передбачені Законом України Про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Таким порядком електронного документообігу, визначеним для судів у розумінні статті 9 вищезгаданого Закону, є Положення про АСДС.

Відповідно до статті 8 цього Закону юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 18 Закону України Про електронні довірчі послуги електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Тобто згадані норми Закону також передбачають визнання юридичної сили електронних документів, підписаних електронним підписом.

Пунктом 2 розділу XI Положення про АСДС передбачено, що учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

Згідно пунктів 3-5 вказаного розділу особи, за допомогою зареєстрованого електронного кабінету формують проекти (створюють шляхом заповнення відповідних форм, редагують, долучають), підписують та подають до суду і ОСП електронні запити, скарги, пропозиції та інші непроцесуальні звернення, що стосуються діяльності таких органів, а також отримують відповідь на них.

Для формування проектів електронних документів особи використовують загальні форми, створені адміністратором або створюють власні форми засобами електронного кабінету з можливістю їх збереження в підсистемі електронного суду та повторного використання. Адміністратор може встановлювати додаткові технічні обмеження щодо форм та змісту електронних документів (щодо розміру, формату тощо).

Для проекту будь-якого електронного документу, створеного в підсистемі електронного суду на всіх стадіях його формування забезпечується конфіденційність його змісту за допомогою шифрування із використанням ЕЦП автора проекту. Осіб, допущених до інформації, що захищається, визначає автор документу. З моменту переведення документу у стан "Оригінал" такий документ втрачає статус конфіденційного і перелік осіб, допущених до його змісту визначає адміністратор відповідно до вимог законодавства.

Отже, надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу Електронний суд, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет.

В даному випадку позивач скористався можливістю подати клопотання про звільнення від сплати судового збору та докази на його обґрунтування (довідка органу ПФУ про доходи та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд", реєстрація в якій та автентифікація користувачів здійснюється для громадян за допомогою електронного цифрового підпису користувача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищевказані документи є належними та допустимими доказами в розумінні положень КАС України, які засвідчені у визначеному законом порядку, та мали бути враховані судом першої інстанції під час вирішення питання про звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім цього, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції звернув увагу на те, що з позовною заявою позивач звернувся до суду 23.10.2019, проте надана ним довідка про доходи містить інформацію про майновий стан позивача за 2018 рік.

З приводу цих посилань, слід зазначити, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може звільнити позивача - фізичну особу від сплати судового збору у разі, якщо його розмір перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Враховуючи те, що позовна заява в даному випадку подана в 2019 році, то, з огляду на приписи наведеної статті, позивач обґрунтовано на підтвердження заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору надав до суду довідку про його сукупний дохід (з січня по грудень) за попередній календарний рік - 2018.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору передчасними, оскільки зроблені судом без правової оцінки майнового стану позивача, з огляду на надані на його підтвердження докази.

Що стосується висновків суду щодо невідповідності визначених позивачем позовних вимог положенням статтей 5, 245 КАС України.

Так, вказуючи на невідповідність заявлених позивачем позовних вимог положенням наведених норм, суд першої інстанції виходив з того, що КАС України не передбачено звернення до суду з позовними вимогами шляхом визнання певних фактів або обставин (зокрема відповідність технологій вимогам законодавства), а позовні вимоги можуть бути заявлені лише в спосіб передбачений КАС України.

Разом з тим, з такою позицією суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на те, що викладений ОСОБА_1 зміст позовних вимог свідчить про те, що позивач просить не встановити певний юридичний факт, а просить встановити (визначити) неправомірність дій відповідачів у спірних правовідносинах.

Крім цього, в ухвалі про повернення позовної заяви суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не надано розрахунок заявленої до відшкодування матеріальної шкоди в розмірі грн.

З приводу цих висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що уточнена позовна заява ОСОБА_1 таких вимог як відшкодування матеріальної шкоди саме в розмірі грн. не містить.

При цьому, як свідчить зміст позовних вимог, викладених позивачем в уточненій позовній заяві від 04.11.2019 (п.15), позивач просить відшкодувати завдану йому моральну шкоду за рахунок держави, зокрема, шляхом надання матеріальної допомоги у розмірі 10 тис. грн. для можливості погашення заборгованості за газ у розмірі 2866,90 грн. та отримання субсидії за літній та зимовий періоди, а також для розрахунків з кредиторами, придбання ліків та продуктів.

Отже, позивач обґрунтував, на його думку, визначену ним до відшкодування суму матеріальної шкоди в розмірі 10 тис. грн.

Разом з тим, наявність чи відсутність підстав для задоволення такої вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди повинна бути встановлена за наслідками судового розгляду справи.

Зважаючи на наведене, оскаржену ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст..242 КАС України, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статями 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року по справі №160/10387/19 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 23.01.2020 року.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк