Справа № 520/431/20
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

27.01.2020 р. справа №520/431/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденка А.В., за участі секретаря - Стрєлка О.В., представника позивача - не прибув, подав заяву про слухання у відсутність, представника відповідача - Шапошника С.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Харківській області
провизнання протиправним дій ГУ ДПС у Харківській області з приводу проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, платник, самозайнята особа), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з приводу проведення документальної позапланової перевірки на підставі наказу №2169 від 14.11.2019р.

Аргументуючи цю вимогу зазначив, що перевірка була проведена без дотримання вимог закону.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом контролюючий орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що перевірка призначена правомірно, проведена з дотриманням процедури, а умисне ухилення платника від одержання наказу контролюючого органу з приводу призначення перевірки є штучно створеною причиною.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

14.11.2019 р. ГУ ДПС у Харківській області було видано наказ №2169 про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки заявника за період 01.01.2015р.-31.12.2016р. з питання своєчасності, повноти та достовірності нарахування і сплати податків (зборів), дотримання валютного законодавства, дотримання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Строк початку перевірки було призначено на 18.11.2019 р.

Жодних аргументів обрання такого явно та очевидно надмірно замалого строку між календарною датою призначення перевірки та календарною датою проведення перевірки у тексті наказу контролюючим органом не викладено.

15.11.2019 р. контролюючим органом було складено повідомлення про проведення перевірки.

Згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті копія наказу і повідомлення про проведення перевірки були передані контролюючим органом для відправки установі поштового зв`язку 15.11.2019 р.

Таким чином, контролюючим органом унаслідок власних вільних управлінських діянь було створено правову ситуацію, у якій на настання події обізнаності платника податків із прийнятим наказом про призначення перевірки було залишено 3 календарних дні, а саме: 15.11.2019 р., 16.11.2019 р., 17.11.2019 р.

Відповідно до роздруківки інформації з офіційного сайту Укрпошта перша спроба вручення указаного вище поштового відправлення мала місце 18.11.2019р. о 14:09 год., тобто вже після початку проведення перевірки.

Перевірка на підставі наказу №2169 від 14.11.2019р. була проведена контролюючим органом 18.11.2019 р. - 22.11.2019 р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 29.11.2019 р. №954/20-40-33-05-08/.

Доказів винесення за наслідками проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень учасники справи до суду не подали.

Не погодившись із правомірністю дій контролюючого органу з приводу проведення податкової перевірки, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 р. таким законом відносно приводів та підстав, обсягу та змісту податкового контролю є, насамперед, норми Податкового кодексу України.

Так, у розумінні п. 61.1 ст.61 цього ж кодексу податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як передбачено п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; 62.1.4. моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За приписами п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (п.75.1.2 ст.75 Податкового кодексу України).

Умови проведення контролюючим органом невиїзної перевірки викладені законодавцем у нормах ст.79 Податкового кодексу України, де указано, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст.79); Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (п.79.2 ст.79); Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (п.79.3 ст.79); За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (п.79.5 ст.79).

З положень наведеної норми кодексу чітко та однозначно слідує, що невиїзна податкова перевірка не може бути розпочата до настання події вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку і місце проведення такої перевірки у порядку ст.42 Податкового кодексу України.

Розв`язуючи спір, суд зважає, що відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом 6 п.42.4 ст.42 цього ж кодексу визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що оскаржена перевірка була розпочата контролюючим органом 18.11.2019р.

Перша спроба установи поштового зв`язку вручити платнику копію наказу №2169 від 14.11.2019р. мала місце о 14:09 год. 18.11.2019р., тобто вже після початку проведення перевірки.

Отже станом на 09:00год. 18.11.2019 р. контролюючий орган за правилами п. 79.3 ст.79 Податкового кодексу України не набув законного приводу для проведення перевірки на наказом №2169 від 14.11.2019 р.

А відтак, вчинені дії слід визнати протиправними.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Суд констатує, що обрані контролюючим органом мотиви вчинення адміністративного волевиявлення засвідчують юридичну неправильність та фактично необґрунтованість тих підстав, які покладені адміністративним органом в основу оскаржених дій з приводу початку проведення податкової перевірки 18.11.2019р.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Проведення контролюючим органом невиїзної податкової перевірки до настання події вручення платнику податків поштового відправлення із рішенням контролюючого органу про призначення перевірки або до настання засвідченої поштою події неможливості вручення такого поштового відправлення створили для платника податків негативні юридичні наслідки у вигляді обізнаністю із проведенням перевірки, позбавлення права подати заяву про проведення виїзної перевірки, позбавлення права подати документи, пов`язані із предметом перевірки.

Отже, у спірних правовідносинах контролюючим органом було допущено порушення суб`єктивних прав платника податків, що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову позові.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з приводу проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу №2169 від 14.11.2019р. "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )".

Роз`яснити, що судове рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 27 січня 2020 року; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Сліденко А.В.