Справа № 200/197/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

27 січня 2020 р. Справа №200/197/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Іллінівської сільської ради (, 85143, Донецька область, Костянтинівський район, с. Іллінівка, вул. Адміністративна, 42/3)

про визнання протиправним та скасування рішення від 9 грудня 2019 року, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Іллінівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 9 грудня 2019 року, яким позивачу як учаснику антитерористичної операції було відмовлено у безоплатному наданні земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, зобов`язання відповідача надати йому у власність земельну ділянку (кадастровий номер :15:000:0160) загальною площею 2,0000 га, у тому числі: рілля - 2,0000 га, розташовану на землях сільськогосподарського призначення Іллінівської (Катеринівської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства, встановлення права власності на земельну ділянку (кадастровий номер :15:000:0160) за ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 1800 грн. 60 коп.

Ухвалою від 9 січня 2020 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/197/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Також, суд своєю ухвалою відмовив у прийнятті до розгляду клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи та огляду DVD-диску та повернув зазначене клопотання позивачеві.

Позивач свої позовні вимоги аргументує тим, що він є учасником АТО, користуючись пільгами відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач звертався з відповідним клопотанням (заявою) до Іллінівського сільського голови про надання земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2000 кв.м. (га) для ведення селянського господарства. Дане клопотання було винесено на розгляд 38, 40 та 41 сесії селищної ради від 12 вересня 2019 року, 7 листопада 2019 року та 9 грудня 2019 року, але діючи протиправно і в порушення вимог частини 7 статті 118 Земельного Кодексу України за результатами розгляду клопотання було відмовлено позивачу у наданні вказаної земельної ділянки, у власність посилаючись на те, що пропозиція не приймається у зв`язку з тим, що не набрала достатньої кількості голосів під час голосування, що підтверджується протоколом зазначених сесій, копією рішення сесії, поіменним голосування.

Як встановлено статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Вжитий у статті 2 КАС України термін суб`єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Позивач у своїй позовній вимозі просить визнати право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :15:000:01595) за позивачем.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 квітня 2018 року в справі № 676/3596/16-а (провадження № 11-187апп18) зазначила, що при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, вимога позивача, щодо визнання права право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :15:000:0160) за позивачем не підпадає під вимоги частини 1 статті 5 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, позовна вимога, щодо встановлення права власності на земельну ділянку (кадастровий номер :15:000:0160) за позивачем, не може бути розглянута за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»;

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Отже вирішення спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, яка встановлена статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України; спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, та керуючись нормами статті 238 КАС України, суд вважає що адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Іллінівської сільської ради (, 85143, Донецька область, Костянтинівський район, с. Іллінівка, вул. Адміністративна, 42/3) про визнання протиправним та скасування рішення від 9 грудня 2019 року, зобов`язання вчинити певні дії в частині вимоги про встановлення права власності на земельну ділянку (кадастровий номер :15:000:0160) за ОСОБА_1 - підлягає закриттю.

Згідно з частиною 1 статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, спірні відносини, щодо встановлення права власності на земельну ділянку (кадастровий номер :15:000:0160) за ОСОБА_1 повинні розглядатись за правилами цивільного судочинства Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області. Керуючись статтями 189, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 200/197/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Іллінівської сільської ради (, 85143, Донецька область, Костянтинівський район, с. Іллінівка, вул. Адміністративна, 42/3) про визнання протиправним та скасування рішення від 9 грудня 2019 року, зобов`язання вчинити певні дії в частині вимоги про встановлення права власності на земельну ділянку (кадастровий номер :15:000:0160) за ОСОБА_1 .

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляду справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

3. Ухвала суду набирає законної сили у строк та в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті 27 січня 2020 року, повний текст ухвали складений 27 січня 2020 року.

Суддя С.В. Смагар