Справа № 240/12160/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати дії Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні їй пенсії з посиланням на відсутність дотримання вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2019 з урахуванням встановленого судом у неї права на пенсію згідно ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Аргументуючи позовні вимоги, вказала, що досягнувши 54 роки 8 місяців, звернулася до відповідача із заявою щодо призначення пенсії відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'', однак отримала відмову мотивовану тим, що станом на 01.01.1993 період її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення складає 2 роки 9 місяців 8 днів, що не дає підстав для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи''. При цьому, наголошено, що сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку не передбачено. Позивач вважаючи, дії відповідача, щодо відмови у призначенні їй пільгової пенсії протиправними, а свої права на належний соціальних захист порушеними, звернулася до суду за їх захистом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
08.01.2020 на адресу суду надійшов відзив №2/08-3 від 02.01.2020 Головного управління Пенсійного фонду України, в якому управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю і необґрунтованістю (а.с.23-24). Вказує, що відмова у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства, так як сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вказаного Закону та будь-якими іншими нормативно-правовими актами не передбачено.
Ухвалою суду від 28.01.2020 замінено вибувшого відповідача Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від аварії на ЧАЕС. Вказаний статус позивача підтверджено копією дубліката посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 28.03.2016, виданого взамін посвідченню серії НОМЕР_2 від 23.02.1995 (а.с.11).
Як свідчить копія паспорта, позивачу станом на 21.08.2019 виповнилося 54 роки 7 місяців 15 днів, що і слугувало підставою для звернення до Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За результатами розгляду вказаної заяви, Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, листом №673/03.9 від 10.09.2019 повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії за віком до ч.2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з підстав відсутності передбаченого строку постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, встановленого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому наголошено, що діючим законодавством України не передбачено сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.
Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, остання звернулася до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.
Оцінюючи та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).
Пунктом 2 статті 9 Закону № 796-ХІІ визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з ст.15 Закону № 796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Відповідно до вимог статті 49 Закону № 796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до абзацу першого статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 частини першої статті 55 зазначеного Закону встановлено, зокрема, що:
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років;
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Із аналізу наведеної правової норми слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 роки не менше 3 років.
Так, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 була зареєстрована з 26.04.1986 до 03.02.1989 в селі Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а з 06.02.1989 по теперішній час зареєстрована та проживає в с.Горщик Коростенського району Житомирської області, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 по 31.12.2014 відносилося до зони посиленого радіологічного контролю, категорія 4, з щільністю забруднення ізотопами цезію від 1 до 5 кюрі на кв.м.
Факт постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 до 03.02.1989 та у зоні посиленого радіологічного контролю у період з 06.02.1989 до теперішнього часу підтверджуються довідками, зокрема Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області №608 від 20.11.2019 (а.с.15) та Горщиківської сільської ради №1942 від 20.11.2019 (а.с.16).
Отже, станом на 01.01.1993, в зоні гарантованого добровільного відселення позивач постійно проживала 2 роки 9 місяців 8 днів, а у зоні посиленого радіологічного контролю з 06.02.1989 по 31.12.2014, що у свою чергу складає 24 роки 9 місяців 25 днів.
Таким чином, станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 , постійно проживала у різних зонах забруднення не менше 3-х років, що визначено судом шляхом сумування періодів проживання в таких зонах забруднення.
Як вірно зазначено у позовній заяві, проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 до 31.07.1986 дає підстави для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки. Разом з тим, на 1 рік зниження пенсійного віку, із розрахунку 1 рік за два роки проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, тобто позивач має право на зниження пенсійного віку на 4 роки.
Крім того, позивач має право на зниження пенсійного віку за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю у період з 06.02.1989 до 31.12.2014, зокрема на 8 років, що складає 24 роки 9 місяців 25 днів, з розрахунку один рік за три роки проживання, проте статтею 55 Закону № 796-XII встановлені обмеження стосовно максимального зниження пенсійного віку 5 роками, особам, які прожили чи пропрацювали.
Як вже зазначалося, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-XII позивач звернулася досягнувши 54 роки 7 місяців 15 днів.
Відповідно до ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі- Закон № 1058-IV ), заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Статтею 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Так, як вже зазначалося, підставами для відмови у призначенні пенсії відповідно до ч.2 ст.55 Закону №796-XII стало неврахування відповідачем факту постійного проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю (4 зона) у період з 06.02.1989 до 31.12.2014 (до вказаної дати с.Горщик Коростенського району, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю, категорії 4), так як відповідач вважає, що сумування періодів проживання в різних зонах забруднення при визначенні права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст.55 Закону №796-XII не передбачено будь-якими чинними нормативно-правовими актами.
Однак, суд не погоджується з вказаними доводами відповідача, та вважає за необхідне вказати, що відсутність норми права, яка б врегульовувала порядок сумування періодів проживання в різних зонах радіоактивного забруднення не може впливати на право позивача щодо отримання пенсії, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач, відповідно до п.2 ст.55 Закону України ''Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку не більше як на 5 років, оскільки величина зниження пенсійного віку є встановленою.
Крім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріалами справи підтверджено факт постійного проживання по теперішній час ОСОБА_1 в с.Горщик Коростенського району Житомирської області, яке до 31.12.2014 відносилося до зони посиленого радіологічного контролю, разом з тим, позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 до 03.02.1989. Таким чином, позивач майже все життя (за виключенням періоду до 26.04.1986), проживала в зонах населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дає право на призначення їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку .
Частиною 1 ст.45 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З огляду на встановлені обставини справи та проаналізовані вищевказані норми, суд, дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. В свою чергу дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII є протиправними.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до ч. 2 ст.55 Закону №796-XII з 21.08.2019, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до положення статті 139 КАС України, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 768,40 грн судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.08.2019, з урахуванням висновків суду, щодо встановленого права ОСОБА_1 на пенсію, згідно з ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 768,40 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України

Повний текст рішення складено: 28.01.2020.

Суддя О.В. Єфіменко