Справа № 360/4963/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

22 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4963/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смішливої Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Чепурової К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Татаринової О.В., дов. № 3204/14/28/01-19 від 17.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь, ОСОБА_1 , винагороду за участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за листопад 2015 року 5432 грн; грудень 2015 року - 8790,00 грн, січень 2016 року - 6790,00 грн, загальна сума стягнення складає 21012,00 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом начальника ГУНП в Луганській області від 22 вересня 2016 року № 647 о/с звільнений у запас ЗС України за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) у спеціальному званні майор поліції. Відповідно до довідки від 24 жовтня 2016 року № А - 6327 в період з 22 серпня 2014 року по 07 листопада 2015 року та з 08 листопада 2015 року по 30 вересня 2016 року позивач брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області. Зазначена довідка видана на підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБ України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12 грудня 2014 року № 97, від 17 листопада 2015 року № 321, від 07 грудня 2015 року № 341, від 13 жовтня 2016 року № 287 дск.

19 липня 2019 року відповідачем видано довідку № 615/111/22-2019 від 19 липня 2019 року про доходи позивача з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року, з якої позивачу стало відомо про не нарахування та невиплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року, що в свою чергу передбачено та встановлено п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 року № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету».

З посиланням на норми Законів України «Про боротьбу з тероризмом», «Про оплату праці», постанов Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб " від 07 листопада 2007 року № 1294, "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" від 04 червня 2014 року № 158, наказу МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України», позивач просить задовольнити позовні вимоги.

05 грудня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр. 20-34).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що згідно з пунктом 1 додатку № 1 до постанови КМУ від 31 січня 2015 року № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

За приписами п. 3 розділу 2 Порядку № 49 від 02 лютого 2015 року винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу антитерористичної операції).

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за час фактичної участі у відповідних заходах, які зазначені у п. 1 додатку № 1 постанови КМУ від 31 січня 2015 року № 24.

В розпорядженні ГУНП в Луганській області відсутні документи, які свідчать про виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції у спірний період.

З метою витребування зазначених відомостей ВПЗ ГУНП в Луганській області здійснено відповідний запит, з відповіді на який вбачається, що інформація щодо виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції в період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року відсутня, будь-які докази (документи) та обґрунтовані пояснення, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 в період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року виконував завдання керівництва штабу антитерористичної операції, також відсутні.

У довідці ГУНП в Луганській області № А-6327 від 24 жовтня 2016 року зазначено, що підставою для її видачі є: накази першого заступника керівника АТЦ при СБУ (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12 грудня 2014 року № 97, від 17 листопада 2015 року № 321, від 07 грудня 2015 року № 341, від 13 жовтня 2016 року № 287 дск. Зазначені документи вказують лише про можливість залучення позивача до участі в антитерористичній операції.

Тобто вказані документи, свідчать про можливість відповідності позивача лише першій та третій умовам, вказаних у п. 5 розділу II Порядку від 02 лютого 2015 року № 49, а також відображають поняття «залучення сил і засобів до проведення антитерористичної операції», яке використовуються в Законі України № 638-ІV від 20 березня 2003 року.

Документи, які свідчать про відповідність позивача другій умові, визначеної у п. 5 розділу II Порядку від 02 лютого 2015 року № 49 взагалі відсутні, а тому вказані положення Порядку від 02 лютого 2015 року № 49 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин та не відображають поняття «використання сил і засобів, що залучаються до проведення антитерористичної операції», яке вживається в Законі України № 638-ІV від 20 березня 2003 року.

Позивача наказом ГУНП Луганській області від 07 листопада 2015 року № 1 о/с з 07 листопада 2015 року призначено на посаду заступника начальника слідчого відділення Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області, у зв`язку із чим відповідно до наказу АТЦ при СБУ (по стройовій частині) від 07 грудня 2015 року № 341, з 07 листопада 2015 року останнього включено до переліку осіб, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення).

Відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 22 вересня 2016 року № 647 позивача звільнено зі служби в поліції з 30 вересня 2016 року, у зв`язку із чим відповідно до наказу АТЦ при СБУ (по стройовій частині) від 13 жовтня 2016 року № 287 дск з 30 вересня 2016 року останній вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення.

Тобто, відповідно до зазначених наказів АТЦ при СБУ (по стройовій частині), а також довідки ГУНП в Луганській області № А-6327 від 24 жовтня 2016 року позивач з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, але останні докази не свідчать, що позивач відповідає умовам, зазначеним у п. 5 розділу II Порядку від 02 лютого 2015 року № 49.

Позивач у спірний період фактично знаходився у підпорядкуванні ГУНП в Луганській області, перебував на посаді заступника начальника слідчого відділення Станично- Луганського ВП ГУНП в Луганській області виконував функціональні обов`язки за займаною посадою та вказівки (завдання) керівництва ГУНП в Луганській області, завдання керівництва штабу антитерористичної операції не виконував, у фактичному підпорядкуванні керівництва штабу антитерористичної операції не перебував (відповідні розпорядчі документи штабу антитерористичної операції відсутні).

Відповідно до п. 2 наказу МВС України від 23 липня 2014 року № 719 зазначається, що винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ та у п. 4 розділу І Порядку від 02 лютого 2015 року № 49 - виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. ГУНП в Луганській області вищезазначені накази стосовно ОСОБА_1 не виносились у спірний період.

На підставі викладеного просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області відмовити повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю.

17 грудня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) позивачем надано відповідь на відзив (арк. спр. 113-118).

Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 10 грудня 2019 року (арк. спр. 1-2).

10 грудня 2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 17 грудня 2019 року (арк. спр. 65).

Ухвалами суду від 17 грудня 2019 року у задоволені клопотання позивача щодо витребування доказів у справі № 360/4963/19 та клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено, та оголошено перерву до 09 січня 2020 року (арк. спр. 102, 103-105, 106-107).

09 січня 2020 року розгляд справи відкладено до 16 січня 2020 року (арк. спр. 144).

Ухвалою суду від 15 січня 2020 року відкладено розгляд адміністративної справи з 16 січня 2020 року на 22 січня 2020 року (арк. спр. 147).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, у період з 07 листопада 2015 року по 04 лютого 2016 року проходив службу на посаді заступника начальника слідчого відділення Станично - Луганського ВП ГУНП в Луганській області, звільнений зі служби 30 вересня 2016 року, що підтверджено копіями документів, а саме: паспорта громадянина України (арк. спр. 11), карткою фізичної особи платника податків (арк. спр. 11 зв.б.), посвідчення учасника бойових дій (арк. спр. 10), рішення комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників ОВС України (арк. спр. 9), довідки про проходження служби (арк. спр. 36).

Відповідно до наказу першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 12 грудня 2014 року № 97, з метою виконання службових (бойових) завдань позивач залучений та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення в період з 22 серпня 2014 року (арк. спр. 45-47).

Відповідно до наказу першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 17 листопада 2015 року № 321 позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 07 листопада 2015 року (арк. спр. 48-50).

Відповідно до наказу першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07 грудня 2015 року № 341 з метою виконання службових (бойових) завдань позивач залучений та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення в період з 07 листопада 2015 року (арк. спр. 51-53).

Відповідно до наказу першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 13 жовтня 2016 року № 287дск позивач вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 30 вересня 2016 року (арк. спр. 54-55).

Згідно довідки від 24 жовтня 2016 року № А-6327 Головне управління Національної поліції в Луганській області вказало, що позивач дійсно в період 22 серпня 2014 року по 07 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 30 вересня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (арк. спр. 8).

На запит відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області від 27 листопада 2019 року за № 1082/111/28-2019 щодо надання документів на підтвердження обставин безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції (наказів щодо виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо) постових відомостей під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувались, журналу бойових дій (журналу ведення оперативної обстановки), бойового донесення (підсумкове, термінове або позатермінове), рапорт керівника підрозділу, який виконував завдання, та інші докази за їх наявності Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області листом від 29 листопада 2019 року за № 3339/111/21-2019 повідомило про відсутність документів та відомостей відносно позивача (арк. спр. 38, 39).

На запит відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області від 27 листопада 2019 року за № 1083/111/28-2019 щодо надання інформації щодо виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції в період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року з наданням відповідних наказів командирів (штабу антитерористичної операції), будь-яких доказів (документів) та обґрунтованих пояснень, які б свідчили про те, що позивач в період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року виконував завдання керівництва штабу антитерористичної операції, Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Луганській області листом від 29 листопада 2019 року за № 3340/111/21-2019 повідомило, що відомості та документи щодо виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції в період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року відсутні (арк. спр. 40, 41).

Відповідно до довідок про доходи за період проходження позивачем служби в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області від 19 липня 2019 року № 615/111/22-2019 (арк. спр. 13), від 28 листопада 2019 року № 977/111/22-2019 та № 976/111/22-2019 (арк. спр. 43, 44) у межах спірних правовідносин позивачу за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції позивачу не нараховувалась.

Спірним у справі є наявність підстав для нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року.

Для врегулювання спірних відносин необхідно застосувати:

Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIІI Про Національну поліцію (далі - Закон № 580); постанову Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, яка діяла до 21.01.2016 (далі - Постанова № 24); Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджені наказом Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року № 49, які діяли до 18.03.2016 (далі Порядок № 49); наказ Міністерства внутрішніх справ України від 23 липня 2014 року № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України (далі Наказ № 719); постанову Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі Постанова № 988); постанову Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 38) (далі Постанова № 18), наказ Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, який діяв до 13.12.2016 (далі Наказ № 499), наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 259 Про затвердження Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі Наказ № 259).

Пунктом 1 Постанови № 24 встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень (абзац 2 пункту 1 Постанови № 24).

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови № 24 винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 1 додатку № 1 до Постанови № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Пунктом 1 Наказу № 719 визначено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 49).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

За пунктом 7 розділу ІІ Порядку № 49 безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується: журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки); бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання.

Крім того, підтвердними документами є: бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання; запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

З системного аналізу вищевказаних норм, з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у пункті 2 Постанови № 24, пункті 1 додатку № 1 до Постанови № 24, пункті 1 Наказу № 719, пункті 1 розділу ІІ Порядку № 49 можна дійти висновку, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу правоохоронних органів виплачується винагорода, яка обчислюється у розмірі 100 % місячного грошового забезпечення з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу правоохоронних органів брали безпосередню участь у антитерористичній операції менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Пунктом 1 Постанови № 18 установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень. Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 259 затверджено Інструкцію про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі Інструкція № 259), а також визначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських.

Постанова № 18 набрала чинності 21 січня 2016 року внаслідок чого Інструкція № 259 застосовується до спірних правовідносин з 21 січня 2016 року.

Інструкція № 259 визначає умови та розміри виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду (далі - АТО).

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 259 передбачено, що виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди. Розміри винагороди в наказах зазначаються в гривнях.

Згідно з розділом ІІ Інструкції № 259 (редакція чинна на момент спірних правовідносин):

1. Винагорода виплачується поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду;

2. Винагорода виплачується в разі безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

3. Винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі поліцейських у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів;

4. Винагорода виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час подій, зазначених у пункті 2 цього розділу, поранень (контузії, травми, каліцтва), психічних та поведінкових розладів.

При цьому винагорода виплачується в розмірах, що встановлені поліцейському на день отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), психічних і поведінкових розладів;

5. Підтвердженням безпосередньої участі в АТО для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про відрядження в зону АТО для забезпечення пов`язаних з цим заходів та витяг із наказу штабу АТО або штабу оперативно-тактичного угруповання про включення (виключення) поліцейських до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь в АТО;

6. Підтвердженням безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою є документи, зазначені в пункті 5 цього розділу, витяг з бойового розпорядження та оперативно-тактичного угрупування (або відомчого архіву Міністерства оборони);

7. Наказ про виплату винагороди видається з урахуванням документів, зазначених у пунктах 5, 6 цього розділу.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції № 259 поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода:

1) за час перебування в межах визначеної зони (району) проведення воєнного конфлікту чи АТО, інших заходів в умовах особливого періоду в розмірі 1200 гривень, у розрахунку на місяць;

2) у разі безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою в розмірі 4200 гривень, у розрахунку на місяць.

Обрахунок проводиться шляхом ділення розміру винагороди на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 259).

Отже, винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, органом видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди за безпосередню участь у проведенні АТО.

Суд зазначає, що витяги із наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 12 грудня 2014 року № 97, від 17 листопада 2015 року № 321, від 07 грудня 2015 року № 341, від 13 жовтня 2016 року № 287 дск свідчать про прибуття та вибуття співробітників ГУНП в Луганській області, у тому числі і позивача, до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, тобто зазначені накази АТЦ при СБУ вказують лише про можливість залучення позивача до проведення антитерористичної операції, за які передбачено виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Так, відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 07 грудня 2015 року № 341 позивача включено до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції з 07 листопада 2015 року (арк. спр. 51-53), а виключено лише з 30 вересня 2016 року на підставі наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 12 грудня 2014 року № 97, від 17 листопада 2015 року № 321, від 07 грудня 2015 року № 341, від 13 жовтня 2016 року № 287 дск (арк. спр. 54-55).

У вказаний період часу позивач перебував з 30 червня 2016 року по 13 липня 2016 року відповідно до наказу № 445 від 08 липня 2016 року (арк. спр. 37), однак, на період відпустки зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції не виключався.

Вказане додатково підтверджує те, що для покладання на співробітника поліції додаткових завдань щодо безпосередньої участі в АТО керівництвом ГУНП в Луганській області видається внутрішній наказ, яким встановлюються відповідні завдання та строк їх виконання.

Проте інформація щодо видання відповідних наказів керівництвом ГУНП в Луганській області та виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції за спірний період відсутня.

Інші докази, які свідчать про виконання позивачем завдання керівництва штабу антитерористичної операції, також відсутні.

Тобто, матеріали справи не містять документального підтвердження участі позивача у заходах, зазначених Постановою № 24 та Інструкцією № 259, у спірний період за які передбачено виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 360/3453/19.

Таким чином, зазначені накази не можуть свідчити про фактичну участь позивача у проведенні антитерористичної операції у спірний період, за яку Постановою № 24 встановлено виплату грошової винагороди, оскільки винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується з дня фактичного початку участі до дня завершення такої участі, що з матеріалів справи встановити не можливо.

Сторонами суду не надано доказів, які б свідчили про фактичну участь позивача у проведенні антитерористичної операції у періоді з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження доводів позивача про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції в спірний період, а також беручи до уваги те, що виконання службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення АТО, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО, суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України рішення у повному обсязі складено 24 січня 2020 року.

Суддя Т.В. Смішлива