Справа № 460/2746/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2020 року м. Рівне №460/2746/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Троянчук Д.М., Кибукевич І.М.,

відповідача: представник Довгалюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "Остківське лісове господарство"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Остківське лісове господарство" (далі ДП "Остківське лісове господарство", позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.07.2019 №, №, №, №.

Мотивуючи вимоги позову ДП "Остківське лісове господарство" зазначало, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем із неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягають скасуванню. Так, на переконання позивача, відповідачем при донарахуванні податку на прибуток підприємств не враховано, що положення розділу ІІІ "Податок на прибуток підприємств" Податкового кодексу України не передбачають коригування фінансового результату до оподаткування на витрати, понесені на безкоштовно (подарунок) надані дрова учасникам АТО та реалізовану ділову деревину із знижкою 50%. У разі безоплатного надання коштів, товарів, робіт і послуг у бухгалтерському обліку платника дохід не виникає. Крім того, зазначав, що при реалізації лісопродукції підприємство нараховує та сплачує податок на додану вартість. Проте, у висновках акта перевірки фіскальною службою не виключено сплачений позивачем податок на додану вартість. Також позивач вказував, що під час виробництва готової продукції ним отримуються відходи (порубкові рештки), які не придатні для реалізації чи використання у власній господарській діяльності і є безповоротними відходами та не визнаються активами підприємства. Наголошував, що порубкові рештки безпідставно оцінено перевіряючими за вартістю дров. Окрім того, позивач вважав безпідставними висновки податкового органу про заниження фінансового результату до оподаткування, так як основним документом, який регулює виробничі, трудові та соціально-економічні відносини між трудовим колективом та його адміністрацією є колективний договір. Колективними договорами, укладеними між підприємством та трудовим колективом, передбачено виплату премій та заохочень і такі виплати є зобов`язанням ДП "Остківське лісове господарство" перед працівниками підприємства, яке повинно здійснюватися в першочерговому порядку. З урахуванням вимог Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2006 №1213, позивач зазначив, що вичерпний перелік виплат, які здійснюються за рахунок прибутку, визначається розпорядчим документом підприємства. Всі інші виплати працівникам, які не визначені установчими і розпорядчими документами підприємства, як такі, що виплачуються за рахунок прибутку, обліковуються відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 26 "Виплати працівникам", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.10.2003 №601, та включаються до складу витрат підприємства. Вказував, що підприємство має право виплати на оплату праці та інші виплати працівникам здійснювати за рахунок витрат, оскільки матеріальне стимулювання працівників проводиться за рахунок фонду оплати праці, згідно колективного договору та наказів по підприємству. Вважав, що позивачем правильно визначено фінансовий результат до оподаткування (прибуток) за період, що перевірявся, включивши до витрат виплату премій та заохочень за підсумками 2017-2018 років. Щодо сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору та заснованих штрафних санкцій, то зазначив, що оскільки всі суми податку та збору були вчасно задекларовані підприємством, проте несвоєчасно сплачені, то застосуванню підлягала ст.126 Податкового кодексу України. З урахуванням викладеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 15.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.11.2019 на 09:15 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позовну заяву, а також відзиві на заяву про зміну підстав позову, відповідно до змісту яких він заперечував проти задоволення позову. На обґрунтування таких заперечень зазначав, що за результатами документальної планової виїзної перевірки позивача встановлено порушення платником податкового законодавства, зафіксовані в акті перевірки від 24.06.2019 №1266/17-00-14-01/00992875. На підставі висновків акта перевірки податковим органом складено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу донараховано грошові зобов`язання з податку на прибуток, податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також штрафні санкції. Вказував, що ДП "Остківський лісгосп" подвійно включено до витрат, витрати по операціях з реалізації пільгових дров для ветеранів-пенсіонерів, зокрема, при списанні собівартості лісопродукції та дров та при списанні витрат (пільги) за рахунок інших операційних витрат підприємства. З покликанням на позицію Верховного Суду, наголошував, що зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак їх наслідки не підлягають в податковому обліку. Зазначав, що позивачем отримано зворотні відходи (порубкові рештки, дрова), які ним повторно використовуються у господарській діяльності (продаж стороннім організаціям), а отже є активом, від якого він отримав економічні вигоди. Разом з тим, вибірковою перевіркою встановлено, що ДП "Остківський лісгосп" не здійснював зменшення матеріальних витрат на вартість отриманих зворотних відходів. Також відповідач вказував на те, що відповідно до вимог п.1.2 розділу IV Положення №1213 спрямування підприємствами державного, комунального секторів економіки частини чистого прибутку на квартальну і річну дату балансу відображається: на матеріальне заохочення за дебетом субрахунку 443 "Прибуток, використаний у звітному періоді" і кредитом рахунку 66 "Розрахунки за виплатами працівникам" наводиться сума нарахованої працівникам винагороди, допомоги, премії тощо, яка обчислена відповідно до законодавства, установчих і розпорядчих документів з прибутку попереднього звітного кварталу (року) відповідно до фінансового плану. Тому, позивач повинен був нарахувати та сплатити матеріальні заохочення за рахунок прибутку, а не відображати їх вартість у складі витрат ти самим зменшуючи фінансовий результат до оподаткування. Щодо визначеного спірними податковими повідомленнями-рішеннями податку на доходи фізичних осіб та військового збору, то відповідач звертав увагу на те, що позивачем не наведено жодних підстав протиправності рішень в частині основного платежу та пені, а зауважено виключно щодо штрафних санкцій. Твердження платника щодо своєчасності подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати ПДФО та військового збору відповідач вважав помилковим, оскільки платником не дотримано граничних термінів їхньої сплати. Також відповідач наголошував, що у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник притягується до відповідальності відповідно до ст.126 Податкового кодексу України, а у разі якщо нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу, платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст.127 вказаного Кодексу. Згідно розрахунків до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом при несвоєчасній сплаті застосовано штрафні санкції відповідно до ст.126 Податкового кодексу України, проте позивач просить скасувати донарахування повністю та при цьому не заперечує, застосування до спірних правовідносин ст.126 Податкового кодексу України. За таких обставин, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (т.11 а.с.17-25).

Ухвалою суду від 20.11.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 09.12.2019 на 14:30 год.

У судовому засіданні 09.12.2019 оголошено перерву до 21.12.2019 до 10:30 год.

У судовому засіданні 22.12.2019 оголошено перерву до 13.01.2020 до 11:30 год.

У судовому засіданні 13.01.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.01.2020 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 13.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У період з 20.01.2020 по 24.01.2020 головуючий суддя у справі перебував у відрядженні, з огляду на що повний текст судового рішення, з урахуванням вихідних днів 25.01.2020 та 26.01.2020, виготовлений в перший робочий день після відрядження 27.01.2020.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведена документальна планова виїзна перевірка ДП "Остківське лісове господарство", за результатами якої складено акт перевірки від 24.06.2019 №1266/17-00-14-01/00992875 (далі акт від 24.06.2019 №1266/17-00-14-01/00992875).

Висновками акта перевірки від 24.06.2019 №1266/17-00-14-01/00992875 встановлено наступні порушення:

1) п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 1.2 розділу IV "Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності", затверджене наказом Міністерства фінансів України 19.12.2006 №1213, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 26.12.2006 за № 1363/13237 із змінами та доповненнями, п. 11, 12 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №27/4248 від 19.01.2000, пп. 14.1.36 п. 14 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України занижено податок на прибуток всього на суму 695 006 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 282 027 грн., за 2018 рік на суму 412 979 грн. та занижено частину чистого прибутку всього на суму 2 895 856 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 1 175 111 грн., за 2018 рік на суму 1 720 745 грн.

2) пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп. 163.1.1 пп. 163.1.2 п. 163.1, пп. 163.2.1 п. 163.2 ст. 163, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, пп. "а" п. 176.2, ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платнику податків доходів за період, що перевірявся, на суму 31529,18 грн., в тому числі по звітних періодах за січень вересень 2017 року 31529,18 грн.;

3) пп. 14.1.180, пп. 14.1.156, пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 31.1 ст. 31, п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 та пп. "а" п. 176.2 ст. 176, Податкового кодексу України, а саме:

- несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом ДП "Остківський лісгосп" сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, передбачених п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у випадку коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб;

- неподання податковим агентом ДП "Остківський лісгосп" платіжних доручень для перерахування належного до сплати податку на доходи фізичних осіб за граничними термінами сплати податку до бюджету в сумі 1674501,79 грн., передбаченими п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: по терміну сплати 31.03.2017 року у сумі 2577,60 грн., 30.06.2017 64356,44 грн., 27.07.2017 72298,49 грн., 30.08.2017 64649,00 грн., 30.09.2017 52722,03 грн., 31.10.2017 69856,77 грн., 30.11.2017 73646,08 грн., 29.12.2017 89937,73 грн., 31.01.2018 115033,99 грн., 28.02.2018 119891,62 грн., 28.03.2018 1263,02 грн., 29.03.2018 100241,20 грн., 27.04.2018 91532,73 грн., 31.05.2018 156516,70 грн., 27.06.2018 165262,24 грн., 30.07.2018 46056,76 грн., 31.08.2018 160199,21 грн., 28.09.2018 130979,55 грн., 30.10.2018 65257,16 грн., 01.11.2018 2105,36 грн., 02.11.2018 338,90 грн., 21.11.2018 10085,89 грн., 23.11.2018 6619,03 грн., 26.11.2018 408,52 грн., 29.11.2018 3746,88 грн., 04.12.2018 5763,86 грн., 05.12.2018 3155,03 грн.

4) пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ст. 168 п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору при виплаті платнику податків доходів за період, що перевірявся, на суму 2502,70 грн., в тому числі по звітних періодах: за січень вересень 2017 року 2502,70 грн.;

5) пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме:

- несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом ДП "Остківський лісгосп" сум належного до сплати військового збору після настання граничних термінів сплати збору до бюджету, передбачених п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у випадку коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті військового збору та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою військового збору;

- неподання податковим агентом ДП "Остківський лісгосп" платіжних доручень для перерахування належного до сплати військового збору за граничними термінами сплати збору до бюджету в сумі 153726,85 грн., передбаченими п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: по терміну сплати 30.01.2017 у сумі 256,61 грн., 31.03.2017 770,31 грн., 31.05.2017 164,99 грн., 26.06.2017 198,31 грн., 30.06.2017 6392,24 грн., 27.078.2017 7068,52 грн., 30.08.2017 6280,09 грн., 30.09.2017 5354,81 грн., 31.10.2017 6848,66 грн., 30.11.2017 7150,77 грн., 29.12.2017 8700,83 грн., 31.01.2018 10548,96 грн., 28.02.2018 11034,05 грн., 28.03.2018 110,67 грн., 29.03.2018 10388,82 грн., 27.04.2018 8557,18 грн., 31.05.2018 14058,57 грн., 27.06.2018 14799,41 грн., 30.07.2018 3322,68 грн., 31.08.2018 14453,07 грн., 28.09.2018 11917,15 грн., 30.10.2018 5199,10 грн., 01.11.2018 122,81 грн., 02.11.2018 28,24 грн. (т. 1 а.с.25-70).

На підставі вищезазначених висновків акта перевірки від 24.06.2019 №1266/17-00-14-01/00992875 прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 19.07.2019 №, №, №, № (т.1 а.с.15-24).

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, ДП "Остківське лісове господарство" звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, судом враховано наступне.

Щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 19.07.2019 №, №, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями п.8.4 Колективного договору ДП "Остківське лісове господарство" на 2017 рік з реєстраційний №8 від 08.02.2017 (т.10 а.с.4358), Колективного договору на 2018 рік від 31.01.2018 ДП "Остківський лісгосп" (т.9 а.с.227-243), для надання допомоги в індивідуальному будівництві адміністрація зобов`язується продавати кожному працівнику та пенсіонеру лісгоспу лісопродукцію (ділову деревину) в асортименті по діючих вільних оптових цінах із знижкою 50%, пенсіонерам, які мають статус Інваліда Великої Вітчизняної Війни, учасникам бойових дій паливну норму в розмірі 5 куб. м. відпускати безкоштовно.

Актом перевірки від 24.06.2019 №1266/17-00-14-01/00992875 встановлено, що за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 ДП "Остківський лісгосп" проводилася реалізація пільгової лісопродукції та дров для працівників та ветеранів.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу (пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем здійснено реалізацію пільгової лісопродукції та дров для працівників та ветеранів підприємства (т.1 а.с.201-250; т.2 а.с.1-31)

Операції з реалізації пільгової лісопродукції та дров для працівників та ветеранів в бухгалтерському обліку позивача відображені наступними бухгалтерськими записами:

Дт 901 Кт 26 списано собівартість готової продукції;

Дт 301 Кт 36 здійснено реалізацію продукції за готівку;

Дт 949 Кт 36 списання частини неоплаченої продукції (пільги) та безоплатно наданої за рахунок віднесення до складу інших операційних витрат на суму 60506,87 грн. за 2017 рік, на суму 19975,12 грн. за 2018 рік.

Таким чином, ДП "Остківський лісгосп" подвійно включено до витрат, витрати по операціях з реалізації пільгових дров для ветеранів-пенсіонерів, зокрема:

вперше при списанні собівартості лісопродукції та дров Дт 901 Кт 26;

вдруге при списанні витрат (пільги) за рахунок інших операційних витрат підприємства Дт 949 Кт 36.

Відповідно до п. 6 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку (далі П(С)БО) № 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 №87, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за №27/4248, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства(за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з п. 5 П(С)БО) № 15, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 за №860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Таким чином, безоплатна передача товарів (у даному випадку 50% вартості) у бухгалтерському обліку повинна відображатися наступними бухгалтерськими проведеннями:

Дт 901 Кт 26 списання собівартості готової продукції (лісо продукції та дров паливних 50% вартості дров);

Дт 949 Кт 26 списання собівартості безоплатно переданої готової продукції.

Отже, собівартість безоплатно переданих товарів (у даному випадку 50% вартості дров) у бухгалтерському обліку відноситься на інші витрати операційної діяльності.

Дохід у платника виникає лише у сумі отриманих за дрова готівкових коштів, бухгалтерськими проведеннями:

Дт 301 Кт 36 здійснення реалізації продукції за готівку (сплачено 50 % вартості дров);

Дт 36 Кт701 обсяг реалізованих (за готівку) дров включено до складу доходів підприємства.

Дт 701 Кт 643 виникнення податкових зобов`язань з ПДВ на суму реалізованої за готівкові кошти готової продукції (дров).

Продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари (пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. "а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України).

Отже, при безоплатній передачі товарів платник "дарувальник" повинен нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ. Це нарахування відображається бухгалтерським проведенням Дт 949 Кт 641.

Таким чином, при безоплатній передачі дров, підприємство самостійно вірно нарахувало податкові зобов`язання з ПДВ.

Відповідно, доводи позивача щодо включення до фінансового результату до оподаткування нарахованого та сплаченого ПДВ, не знаходять нормативного та документального підтвердження.

Отже, обставина того, що ДП "Остківський лісгосп" подвійно включено до витрат - витрати по операціях з реалізації пільгових дров для ветеранів-пенсіонерів в сумі 80 482 грн., підтверджено належними та допустимими доказами. Належних доказів на спростування зазначеної обставини позивачем не надано, тому висновки контролюючого органу про те, що позивач допустив порушення п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пп. 14.1.36 п. 14 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено значення у р. 02 "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" на суму 80 482 грн., є правомірними.

Щодо порушення п. 11, 12 ПСБО 16 "Витрати" затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №27/4248 від 19.01.2000, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ДП "Остківський лісгосп" у зв`язку з не проведенням коригування виробничої собівартості послуг по рубках лісу головного користування на вартість зворотних відходів та супутньої продукції, судом встановлено та враховано наступне.

Одним із основних видів діяльності ДП "Остківський лісгосп" є лiсопильне та стругальне виробництво (код КВЕД - 16.10), що сторонами не заперечувалося.

Згідно Державного класифікатора України (Класифікатор відходів ДК 005-96), затвердженого Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації (затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України 29.02.1996 №89) до відходів виробництва лісоматеріалів відносяться: тирса, обрізки, обаполи.

Відповідно до представлених до перевірки виробничих звітів та матеріально-грошових оцінок лісосік було встановлено, що в процесі господарської діяльності з виробництва: половнику, пиломатеріалів, кряжу ДП "Остківськелісове господарство" отримує відходи.

За даними бухгалтерського обліку ДП "Остківське лісове господарство" зворотні відходи порубкові рештки (сучки) отримані в процесі виробництва готової продукції на підприємстві обліковуються в кількісному виразі відповідно до матеріально-грошових оцінок лісосік (т.7 а.с.49-249; т.8 а.с.1-249; т.9 а.с.1-194).

Контролюючий орган стверджує, що позивачем самостійно не зменшена (не відкоригована) виробнича собівартість послуг по заготівлі лісу на вартість зворотних відходів.

Відтак, відповідачем було визначено ціну зворотних відходів за вартістю реалізації зворотних відходів (дров) у 2017 році по ціні 255 грн./мі та у 2018 році по ціні 415грн./мі.

Отже, на думку контролюючого органу, позивач не здійснив зменшення прямих матеріальних витрат на вартість отриманих зворотних відходів.

Суд погоджується з наведеними висновками та твердженнями контролюючого органу з огляду на наступне.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на прибуток с прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п. 11 П(С)БО № 16, виробнича собівартість продукції зменшується на вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Пунктом 12 П(С)БО № 16 визначено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виробленої продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).

Згідно з п. 2.13 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 №2, зворотні відходи виробництва - це залишки сировини, матеріалів, напівфабрикатів та інших видів матеріальних цінностей, що утворилися в ході виробництва продукції (робіт, послуг), втратили повністю або частково споживчі властивості початкового матеріалу (хімічні та фізичні) і через це використовуються з підвищеними витратами (зниженням виходу продукції) або зовсім не використовуються за прямим призначенням. Прикладами відходів виробництва можуть бути: металева стружка, обрубки металу, обрізки тканини, дерев`яна стружка та обрізки тощо.

Відходи є зворотними, якщо від їх використання можна отримати економічну вигоду. Якщо ж відходи не можуть бути використані або реалізовані, вони вважаються безповоротними і відносяться на собівартість виготовленої продукції.

Цим же пунктом Методичних рекомендацій запропоновано визначати вартість зворотних відходів за чистою вартістю реалізації очікуваною ціною реалізації запасів в умовах звичайної діяльності за вирахуванням очікуваних витрат на завершення їх виробництва та реалізацію, якщо такі запаси призначені для реалізації.

При цьому, виробнича собівартість продукції (а саме прямі матеріальні витрати на виробництво продукції) зменшується на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва (п. 12 П(С)БО №16 "Витрати").

Зворотні відходи оцінюються відповідно до пп. 11 та 12 П(С)БО №16 "Витрати", та п. 2.13 Методичних рекомендацій №2: за ціною можливого використання у разі використання відходів для власних потреб підприємства; за справедливою вартістю відходів, які планують реалізовувати.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ДП "Остківський лісгосп" не визнає порубкові рештки як зворотні відходи, визначаючи їх як безповоротні, та обліковує на позабалансовому рахунку 026, на підтвердження чого позивачем надавалися відповідачу наряди-акти на виконання робіт по заготівлі порубкових решток (хворосту та сучків) та акти на списання з позабалансового рахунку 026 порубочних решток (т.12 а.с.107-206).

Разом з тим, як встановлено судом з акта перевірки та сторонами не заперечувалося, згідно з представленими до перевірки договорів підряду, роботи по заготівлі деревини та спалювання порубкових решток здійснюють суб`єкти підприємницької діяльності, що оформляється актами приймання-виконання робіт, де вже зазначена заготовлена кількість деревини і порубкових решток. Зазначені акти виконаних робіт, оформлені належним чином, і були представлені до перевірки.

У разі якщо підприємство самостійно прийняло рішення про спалювання порубкових решток, то відповідно до додатку 3 до наказу Державного комітету лісового господарства України від 27.12.2004 №278 оформляються наряди-допуски на спалювання порубкових решток, що реєструються у журналі реєстрації нарядів-допусків на спалювання таких решток.

Більше того, у разі визнання порубкових решток безповоротними відходами позивач повинен сплачувати екологічний податок у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 242.1.3 п. 242.1 ст. 242 Податкового кодексу України об`єктом та базою оподаткування є: обсяги та види (класи) розміщених відходів, крім обсягів та видів відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відходи" відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Тобто, порубкові рештки повністю відповідають зазначеному поняттю відходів.

Підприємство не отримувало дозволів на розміщення та утилізацію такого виду (порубкові рештки), не проводило нарахування та сплату екологічного податку за розміщення відходів, а при спалюванні не проводило нарахування та сплати екологічного за утилізацію відходів, що підтверджується поданими до контролюючого органу податковими деклараціями з екологічного податку (т.12 а.с.222-237).

З наявних у матеріалах справи актів на списання, нарядів-актів на виконання робіт та оборотно-сальдових відомостей по рахунку 026 (т.2 а.с.32-250; т.3 а.с.1-250; т.4 а.с.1-250; т.5 а.с.1-250; т.6 а.с.1-56) судом встановлено та представниками позивача не заперечувалось, що порубкові рештки ДП "Остківський лісгосп" використовувались на самому підприємстві, в тому числі для перегнивання на лісосіках, в цілях призначених для природного лісовідновлення та ін., а тому суд дійшов висновку, що такі відходи вважаються зворотними відходами - запасами відповідно до п. 4 П(С)БО №9 "Запаси".

Відповідно до п. 5 П(С)БО №9 "Запаси", запаси визнаються активом, якщо існує ймовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена. Зворотні відходи є активами, оскільки відповідають всім критеріям визнання активів, зокрема, передбачають, що товариство в майбутньому отримає пов`язані з ними економічні вигоди.

Відповідно до п. 24 П(С)БО №9 "Запаси", запаси відображаються в бухгалтерському обліку і звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації.

У судовому засіданні встановлено, що позивачем самостійно не зменшена (не відкоригована) виробнича собівартість послуг по заготівлі лісу на вартість зворотних відходів.

За даними бухгалтерського обліку ДП "Остківський лісгосп" зворотні відходи порубкові рештки (сучки) отримані в процесі виробництва готової продукції на підприємстві обліковується в кількісному виразі відповідно до матеріально-грошових оцінок лісосік.

ДП "Остківський лісгосп" окрім зворотних відходів (порубкові рештки), отримує, також, такі зворотні відходи як дрова, що повторно використовує у своїй господарській діяльності (продаж стороннім організаціям), тобто визнає їх активом, від якого отримує економічні вигоди.

Суд наголошує, що стандарти бухгалтерського обліку не містять норм, які дозволяють визнавати одну частину статті (елемента) активом, а іншу не визнавати активом.

У зв`язку з тим, що зворотні відходи (порубкові рештки) позивачем не було оцінено, ціну відходів контролюючим органом визначено за ціною зворотних відходів (дров) у 2017 році по ціні 255 грн./міс та у 2018 році по ціні 415грн./міс.

Під час судового розгляду обставини, стосовно того, що ДП "Остківський лісгосп", за охоплений перевіркою період, не здійснило коригування виробничої собівартості послуг по рубках лісу головного користування на вартість зворотних відходів та супутньої продукції, підтверджені належними та допустимими доказами. Доказів на спростування зазначених обставин позивачем не надано, тому висновки контролюючого органу про те, що позивач допустив порушення п. 11, 12 ПСБО 16 "Витрати" затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №27/4248 від 19.01.2000, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено витрати на суму 3 249 540 грн., є правомірними.

Щодо порушення пункту 1.2. розділу IV Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності, затверджене Наказом Міністерства фінансів України 19.12.2006 №1213, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 26.12.2006 за №1363/13237 із змінами та доповненнями, ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, шляхом віднесення до складу інших витрат операційної діяльності витрати по нарахуванню премій, заохочень працівникам у 2017-2018 році судом встановлено та враховано наступне.

Актом перевірки від 24.06.2019 №1266/17-00-14-01/00992875 встановлено, а позивачем не заперечується, що ДП "Остківський лісгосп" віднесено до складу інших витрат операційної діяльності бухгалтерськими проведеннями: Дт. pax. 949 "Інші витрати операційної діяльності" Кт pax. 65 "Розрахунки за страхуванням", 66 "Розрахунки за виплатами працівникам", витрати по нарахування премій, заохочень працівникам у 2017 році на суму 211 417,73 грн., у 2018 році на суму 319 702,14 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що вказані матеріальні заохочення мають особливий характер, зумовлений правовим статусом державного і комунального майна та законодавчим регулюванням діяльності суб`єктів державного, комунального секторів економіки й управління об`єктами державної власності.

Відповідно до установчих документів державні підприємства засновані на державній власності, належать до сфери управління Державного комітету лісового господарства України та входять до сфери управління лісового та мисливського господарства.

Підприємства державного, комунального секторів економіки, а також інші господарські організації, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності зобов`язані застосовувати норми Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності, затверджене Наказом Міністерства фінансів України 19.12.2006 №1213, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 26.12.2006 за №1363/13237 із змінами (далі - Положення №1213), яке визначає методику відображення в бухгалтерському обліку активів та операцій, які мають особливий характер, зумовлений правовим статусом державного і комунального майна та законодавчим регулюванням діяльності суб`єктів державного, комунального секторів економіки й управління об`єктами державної власності.

Статтею 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону структуру заробітної плати складає:

-основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

-додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

-інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до пункту 1.2. розділу IV Положення №1213 спрямування підприємствами державного, комунального секторів економіки частини чистого прибутку на квартальну і річну дату балансу відображається: на матеріальне заохочення за дебетом субрахунку 443 "Прибуток, використаний у звітному періоді" і кредитом paxунку 66 "Розрахунки за виплатами працівникам" наводиться сума нарахованої працівникам винагороди, допомоги, премії тощо, яка обчислена відповідно до законодавства, установчих і розпорядчих документів з прибутку попереднього звітного кварталу (року) відповідно до фінансового плану.

Згідно п. 44.1 ст. 44 розділу І Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Зокрема, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, встановлено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Кодексу.

Таким чином, в порушення пункту 1.2. розділу IV Положення №1213, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 26.12.2006 за №1363/13237 із змінами та доповненнями, ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, ДП "Остківський лісгосп" занизило фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 531 120 грн., в тому числі у 2017 році на суму 211 418 грн., у 2018 році на суму 319 702 грн.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 19.07.2019 №, № прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України.

Щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 19.07.2019 №, № судом встановлено та враховано наступне.

Перевіркою встановлено несплату (неперерахування) до бюджету, у періоді, що перевірявся, податковим агентом - ДП "Остківський лісове господарство" сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору після настання граничних термінів сплати податку та збору до бюджету, передбачених п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у випадках коли виплата доходу на користь платників податку передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб та військового збору, зокрема:

- податок на доходи фізичних осіб в сумі 1 674 501,79 грн., а саме: по терміну сплати 31.03.2017р. у сумі 2577,60 грн., 30.06.2017р. 64356,44 грн., 27.07.2017р. 72298,49 грн., 30.08.2017р. 64649,00 грн., 30.09.2017р. 52722,03 грн., 31.10.2017р. 69856,77 грн., 30.11.2017р. 73646,08 грн., 29.12.2017р. 89937,73 грн., 31.01.2018р. 115033,99 грн., 28.02.2018р. 119891,62 грн., 28.03.2018р. 1263,02 грн., 29.03.2018р. 100241,20 грн., 27.04.2018р. 91532,73 грн., 31.05.2018р. 156516,70 грн., 27.06.2018р. 165262,24 грн., 30.07.2018р. 46056,76 грн., 31.08.2018р. 160199,21 грн., 28.09.2018р. 130979,55 грн., 30.10.2018р. 65257,16 грн., 01.11.2018р. 2105,36 грн., 02.11.2018р. 338,90 грн., 21.11.2018р. 10085,89 грн., 23.11.2018р. 6619,03 грн., 26.11.2018р. 408,52 грн., 29.11.2018р. 3746,88 грн., 04.12.2018р. 5763,86 грн., 05.12.2018р. 3155,03 грн. (детально арк. 19-23 акту перевірки від 24.06.2019р. №1266/17-00-14-01/00992875 Таблиця №1 «Результати перевірки повноти та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб»).

- військовий збір в сумі 153726,85 грн., а саме: по терміну сплати 30.01.2017р. у сумі 256,61грн., 31.03.2017р. 770,31 грн., 31.05.2017р. 164,99 грн., 26.06.2017р. 198,31 грн., 30.06.2017р. 6392,24 грн., 27.078.2017р. 7068,52 грн., 30.08.2017р. 6280,09 грн., 30.09.2017р. 5354,81 грн., 31.10.2017р. 6848,66 грн., 30.11.2017р. 7150,77 грн., 29.12.2017р. 8700,83 грн., 31.01.2018р. 10548,96 грн., 28.02.2018р. 11034,05 грн., 28.03.2018р. 110,67 грн., 29.03.2018р. 10388,82 грн., 27.04.2018р. 8557,18 грн., 31.05.2018р. 14058,57 грн., 27.06.2018р. 14799,41 грн., 30.07.2018р. 3322,68 грн., 31.08.2018р. 14453,07 грн., 28.09.2018р. 11917,15 грн., 30.10.2018р. 5199,10 грн., 01.11.2018р. 122,81 грн., 02.11.2018р. 28,24 грн.

Твердження позивача, щодо своєчасності подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати ПДФО та військового збору не знаходять свого документального підтвердження, оскільки платником недотримано граничних термінів сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

ДП "Остківський лісгосп" не подані платіжні доручення належних до сплати сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що були долучені до матеріалів справи (т.11 а.с.27-250; т.12 а.с.1-102), під час настання граничних термінів сплати ПДФО та військового збору.

Актом перевірки від 24.06.2019 №1266/17-00-14-01/00992875, з метою визначення фактів несплати (неперерахування) до бюджету податковим агентом під час настання граничних термінів сплати належного до сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору під час виплати доходу та у випадках коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку і збору було детально проаналізовано факти виплати заробітної плати та сплати податків і зборів до або під час виплати доходу.

Підставою для висновків стали: відомості нарахування заробітної плати за весь перевіряємий період з 01.01.2017 по 31.12.2018 року із зазначенням утриманих сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, банківські виписки, платіжні документи, зведені дані оборотно-сальдових відомостей по рахунках 311, 641.1, 642, 661, 663, та інтегровані картки платника по податку на доходи фізичних осіб за кодом платежу 11010100 "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" та 11011000 "Військовий збір" за 2017-2018 роки.

Детальна інформація що свідчить про встановлені порушення відображена у Таблиці №1 "Результати перевірки повноти та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб" та Таблиці №2 "Результати перевірки повноти і своєчасності перерахування до бюджету військового збору", де зазначені як дати та суми виплати доходу так і граничні терміни сплати податку, збору, а також строки фактичного перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що дає можливість достименно визначити міру відповідальності платника податків за порушення податкового законодавства, оскільки виплата доходу передувала сплаті належного до сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відповідно, платник податків, податковий агент та/або його посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий кодекс України не робить будь-яких винятків щодо кола порушень податкового законодавства в порядку сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб (військового збору). Таким чином, дії платника податків ДП "Остківське лісове господарство" мають ознаки податкового правопорушення і є підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженими встановлені відповідачем порушення податкового законодавства.

Пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України передбачено, що ненарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Таким чином, для застосування п. 127.1 ст. 127 ПК України потрібно щоб нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Тобто склад порушення пов`язується з фактом виплати доходу без сплати податку, що має місце у даних спірних правовідносинах.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 ПК України, а у разі якщо нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу, платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 127 Податкового кодексу України.

Слід зауважити, що вищевказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №820/2840/17, постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №813/3597/15, постанові Верховного Суду від 28.10.2019 року у справі №819/1471/13-a, постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №808/345/15.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно розрахунків до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом при несвоєчасній сплаті, також, застосовано штрафні санкції відповідно до ст. 126 ПК України, проте позивачем не зазначено жодних обґрунтувань протиправності оскаржуваних рішень.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Тому, враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Остківське лісове господарство" (вул. Незалежності, буд.2, с. Остки, Рокитнівський район, Рівненська обл., ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м.Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27 січня 2020 року.

Суддя Борискін С.А.