Справа № 1.380.2019.004067
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004067 пров. № 857/12738/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Бруновська Н.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Цимбор Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року (головуючий суддя Сакалош В.М., м.Львів, проголошено 12:10:07) у справі № 1.380.2019.004067 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

08.08.2019 року позивач звернувся в суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі № 813/360/18 за період з 07.04.2017 по 11.06.2018; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі № 813/360/18 за період з 07.04.2017 по 11.06.2018.

Позов обґрунтовує тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду та зобов`язано Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом відповідач повідомив позивача, що пенсію за віком йому було призначено з дати набрання судовим рішенням законної сили. Позивач вважає, що дії відповідача при виконанні постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі №813/360/18 порушують його права щодо отримання пенсії за віком.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 та ухвалено нове, яким скасовано рішення Галицького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Львова № 441/365 від 10.11.2017 р. про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано Галицьке об`єднане управління Пенсійного Фонду України м. Львова призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом ГУ ПФУ у Львівській області №6568/163/ж-20/07.05-06 від 18.12.2018 повідомило ОСОБА_1 , що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі №876/3072/18 йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.06.2018.

На виконання зазначеного рішення суду працівниками Галицького відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перерахунок пенсії позивача. Так на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду з дати набрання нею законної сили, а саме 11.06.2019, пенсію ОСОБА_1 призначено та обчислено з урахуванням страхового стажу 26 роки 4 місяці 14 дні, з них 10 років - робота за Списком №1. Стаж зарахований до 31.05.2018. При цьому стаж роботи за Списком №1 враховано в подвійному розмірі. Коефіцієнт страхового стажу, визначений відповідно до ст. 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням величини оцінки одного року стажу в розмірі 1%, що становить 0,36333.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із змісту наведених правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Частинами 2, 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення закріплені у статті 370 КАС України, згідно із якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказані норми кореспондуються із нормами частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Статтею 383 КАС України передбачено можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що вказаною нормою визначено особливий порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, який здійснюється судом в процесі контролю за виконанням судових рішень. Суд при вирішенні спору повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме те, які рішення, дії чи бездіяльність відповідача призвела до порушення прав позивача, чи такі пов`язані з виконанням рішення суду, чи вчинені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

Вказана позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №806/3099/17 (№К/9901/50917/18).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Верховного суду у постанові від 27.11.2018 по справі №520/11892/17, згідно із якою, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Апелянт наголошує, що відповідач при виконанні постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі № 813/360/18, а саме при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснив таке призначення не з 07.04.2017 (з дати звернення призначенням пенсії), а з 11.06.2018 (з дати набрання постановою суду законної сили). У зв`язку з цим, вважає, що у такому випадку виникли нові правовідносини.

Колегія суддів зазначає, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі № 813/360/18 відповідача зобов`язано, зокрема, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Як вбачається з даної постанови, задовольняючи позов, суд виходив виключно з обсягу заявлених позивачем вимог.

Разом з тим, у даній справі позивач оскаржує дії, які здійснені відповідачем на виконання рішення суду, а не у зв`язку з виникненням нових правовідносин. Таким чином, фактичний зміст правовідносин, що виникли між сторонами, полягає у контролі за виконанням вказаного вище судового рішення в адміністративній справі №813/360/18.

Отже, у разі протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача - суб`єкта владних повноважень, при виконанні рішення в адміністративній справі, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву, а не новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обрання позивачем невірного способу захисту порушених прав.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.004067 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний