Справа № 351/1204/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 351/1204/18 пров. № СК-857/4438/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2019 року (суддя Калиновський М.М., м. Снятин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Рибака Богдана Тарасовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 В. в червні 2018 року звернувся до суду з позовом до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Рибака Б.Т., Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, у якому просив: 1) визнати неправомірними дії державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель провідного спеціаліста відділу державного контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах, м. Івано-Франківську та м. Тисмениці Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Гуменного О.І. в частині складення протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2018 №372/0/92-18-ДК/0059П/07/01/-18 та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом; 2) скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 06.06.2018 №372/0/92-18-ДК/0097По/08/01/-18; 3) закрити справу про адміністративне правопорушення відносно позивача у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2019 року у справі №351/1204/18 адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель України, провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах, м. Івано-Франківську та м. Тисмениці Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2018 №372/0/92-18-ДК/0059П/07/01/-18 та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 06.06.2018 №372/0/92-18-ДК/0097По/08/01/-18 та закрито провадження по адміністративній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП. В решті адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржило Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, яке із покликанням на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції проігноровано те, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України не є належним користувачем земельної ділянки, яка є предметом оскаржуваної постанови, оскільки на момент здійснення заходів державного контролю, речове право на земельну ділянку площею 12,3985 га (кадастровий номер :02:005:2007) за Прикарпатською ДСДС не було зареєстроване, а відповідно остання не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення договору підряду. Крім цього, апелянт зазначає, що у самому договорі підряду, а також в додаткових угодах відсутні будь-які відомості, які б могли ідентифікувати саме земельну ділянку площею 12,3985 га (кадастровий номер :02:005:2007) щодо якої здійснювалися заходи державного контролю. Внаслідок виконання умов нікчемного договору підряду завдано шкоду державі, оскільки самовільно зайнято земельну ділянку державної власності. Сільськогосподарський обробіток здійснювала Приватна фірма «Богдан і К», а тому саме вона, на думку апелянта, і є винною стороною, а її директор Тимофійчук Б.В. правомірно притягнений державним інспектором до адміністративної відповідальності.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 06.06.2018 №372/0/92-18-ДК/0097По/08/01/-18 директора ПП «Богдан і К» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Вказана постанова винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2018 №372/0/92-18-ДК/0059П/07/01/-18.

Із змісту вказаної постанови, протоколу та матеріалів справи видно, що позивача визнано винним в тому, що ПП «Богдан і К» в особі директора Тимофійчука Б.В. здійснено самовільне зайняття земельної ділянки державної форми власності, площею 12,3985 га (кадастровий номер :02:005:2007), яка розташована на території с. Велика Кам`янка П`ядицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, шляхом здійснення товарного сільськогосподарського обробітку. Правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду на суму 16060 грн. 03 коп.

Вважаючи неправомірними дії інспектора щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду справи та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що в діях позивача відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП, у зв`язку з чим позивач не підлягає адміністративній відповідальності за зазначеною статтею, тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, як протиправна, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій державного інспектора щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2018 №372/0/92-18-ДК/0059П/07/01/-18 та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до статті 53-1 КУпАП самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у самовільному зайнятті земельної ділянки, суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом. Винна особа усвідомлює відсутність у неї права на конкретну земельну ділянку, однак бажає її захопити.

Поняття самовільного зайняття земельної ділянки міститься у статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», якою визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки, як: - з об`єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; - відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; - відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; - такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена жодним нормативно-правовим актом України;- з суб`єктивної сторони - такі дії є винними.

ОСОБА_2 04.05.2018 надав письмові пояснення Управлінню з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, згідно з якими Приватною фірмою «Богдан і К» надається комплекс с/г робіт по обробітку земель відповідно до договору підряду від 19.12.2016 №19/16/2, укладеного із Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією та на підставі замовлення на виконання робіт.

Як встановлено з долучених до матеріалів справи копій договору підряду від 19.12.2016 №19/16/2, додаткової угоди від 22.12.2017 №10 та додаткової угоди від 31.01.2018 №11 ПФ «Богдан і К» (Підрядник) зобов`язується надати комплекс послуг та робіт в процесі виробництва сільськогосподарської продукції Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (Замовник), а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і оплатити вартість послуг Підрядника. Виконання робіт здійснюється на земельних ділянках належних Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції відповідно до чинного законодавства та постанови Президії Національної академії аграрних наук України від 25.09.2014, право користування якими підтверджується відповідно до чинного законодавства, довідки міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 22.01.2018, акта прийняття-передачі земельних ділянок від 26.09.2014. Конкретний розмір земельних ділянок для проведення підрядних робіт визначається в замовленнях чи завданнях. Сторони погодили структуру та вартість послуг з обробітку ґрунту, вирощування та збору врожаю.

З матеріалів справи не встановлено, а скаржником під час судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів недійсності вищевказаних договору підряду та додаткових угод до такого.

Таким чином, ОСОБА_2 , надаючи сільськогосподарські послуги з обробітку спірної земельної ділянки, діяв як Підрядник за замовленням Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України та не є фактичним користувачем такої ділянки.

Дотримуючись умов вказаного договору підряду, позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 18.04.2018 №372/0/92-18-ДК/374/АН/09/01/-18 так, як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і виконання такого не заперечується сторонами.

При цьому, позивач не несе обов`язку перевіряти наявність у свого контрагента правовстановлюючих документів, зважаючи на презюмування правомірності діяльності такого контрагента та законності розпорядження наявного у нього майна, а отже покликання відповідача на недійсність укладеного між ПП «Богдан і К» Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України в силу відсутності в останнього, на думку апелянта, речового права щодо згаданої вище земельної ділянки, суд вважає передчасним. За наявності у відповідачів сумнівів щодо законності розпорядження чи користування Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України згаданими земельними ділянками вони повинні вживати відповідних заходів в межах наданих законом повноважень.

Окрім того, до матеріалів справи долучено копію Постанови Президії Національної академії наук України від 25.09.2014 №18, якою надано згоду на вилучення із землекористування ДП «ДГ «П`ядицьке» та передачу у постійне користування Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції НААН земельних ділянок згідно з переліком. Доказів скасування вказаної постанови скаржником не подано, судом першої та апеляційної інстанцій не здобуто.

Довідкою Міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 22.01.2018 №02-11/26 підтверджено, що станом на 01.01.2016 за Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України обліковувались земельні ділянки.

З матеріалів справи також встановлено, що Наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 15.03.2018 №307-ДК наказано здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки при набутті (відведенні) та використанні Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України земельних ділянок на території, зокрема, Годи-Добровської та П`ядицької сільських рад.

Згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 04.04.2018 №317/0/92-18-ДК/370/АП/09/01-18 в результаті перевірки встановлено, що станом на 01.01.2016 за ДП «Дослідне господарство «П`ядицьке» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України обліковувалась земельна ділянка ділянки площею12,3985 га (кадастровий номер :02:005:2007), право постійного користування на яку у таких юридичних осіб, як Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, ДП «Дослідне господарство» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України не виникло, набуття права на земельні ділянки Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України здійснено з порушенням вимог частини першої статті 116, статті 123 ЗК України.

Також, до матеріалів справи долучено копію рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі №809/1066/18 за позовом ПФ «Богдан і К» про визнання протиправним та скасування припису від 06.06.2018 №372/0/92-18-ДК/0104Пр/03/01-18, винесеного за порушення приватною фірмою «Богдан і К» вимог земельного законодавства, а саме: самовільне використання земельної ділянки площею 12,3985 га (кадастровий номер :02:005:2007).

Визнавши протиправним та скасувавши припис Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 06.06.2018 №372/0/92-18-ДК/0104Пр/03/01-18, суд першої інстанції у мотивувальній частині вказаного рішенні зазначив, що на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 18.04.2018 №372/0/92-18-ДК/374/АП/09/01/-18, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами. В той же час, про факт реєстрації вказаної земельної ділянки за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, дізнались лише в квітні 2018 року, тобто вже після укладення і виконання договору підряду від 19.12.2016 №19/16/2.

При цьому, на підставі долучених до матеріалів справи №809/1066/18 копій документів Івано-Франківський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що на момент укладення договору підряду з ПФ «Богдан і К» Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України мала право користування на законних підставах та фактично користувалась земельною ділянкою площею 12,3985 га (кадастровий номер :02:005:2007), яка розташована на території с. Велика Кам`янка П`ядицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі №809/1066/18 залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції у справі №809/1066/18, спростовують аргументи скаржника щодо відсутності у Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення договору підряду.

Крім того, згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в діях позивача відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП, у зв`язку з чим позивач не підлягає адміністративній відповідальності за зазначеною статтею.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу законодавчих положень, враховуючи, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що скаржником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення передбачене статтею 53-1 КУпАП, не доведено дотримання вимог статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Водночас, щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій державного інспектора складання протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2018 №372/0/92-18-ДК/0059П/07/01/-18 та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що, враховуючи положення статті 254 КУпАП (щодо порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення), статті 256 КУпАП (щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення) державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель провідного спеціаліста відділу державного контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах, м. Івано-Франківську та м. Тисмениці Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області наділений повноваженнями на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В свою чергу такий протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому протокол про адміністративне правопорушення, як і дії щодо складання такого не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду в розумінні приписів КАС України, оскільки не породжують правових наслідків для позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 10 травня 2018 року (справа №760/9462/16-а), від 07 лютого 2019 року (справа №640/6550/15-а), а відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач у поданому адміністративному позові заявив позовну вимогу про визнання неправомірними дій державного інспектора Гуменного О.І. щодо складення протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, як видно із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення від 04.05.2018 №372/0/92-18-ДК/0059П/07/01/-18 складений державним інспектором Рибаком Б.Т.

З врахуванням вказаного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Так, як позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, така відмова в силу приписів статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статей 317 та 286 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання неправомірними дій державного інспектора щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду адміністративного провадження за таким протоколом та ухвалення нового рішення в цій частині.

Керуючись частиною третьою статті 243, 272, 286, 308 310, 317, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2019 року у справі №351/1204/18 скасувати в частині визнання неправомірними дій державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель України, провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах, м. Івано-Франківську та м. Тисмениці Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 04.05.2018 №372/0/92-18-ДК/0059П/07/01/-18 та розгляду адміністративного провадження за даним протоколом, та прийняти у цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2019 року у справі №351/1204/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 23 січня 2020 року.