Справа № 414/3373/19
Суддя: Панчук М. В.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

20 січня 2020 року Справа № 414/3373/19

Провадження № 2-а/414/2/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Водолазської Т.Ю.,

представника позивача Постельги І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна адміністративну справу за позовом, поданим представником Постельгою Іриною Володимирівною в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Пішого Володимира Івановича та Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,

встановив:

представник Постельга І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області сержанта поліції Пішого В.І. та Департаменту ПП в особі УПП в Луганській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник ОСОБА_2 зазначила, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серія ДП18 № 678162 від 27.11.2019, винесеною поліцейським Пішим В.І. визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ст. 125 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що позивач 27.11.2019 о 01 год. 33 хв. в Рубіжне, керуючи транспортним засобом перед поворотом праворуч не зайняв крайнє праве положення на проїжджій частині, не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 10.4, 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «г», 2.4 «а» Правил дорожнього руху України. Зазначене не відповідає дійсності, оскільки 27.11.2019 р. ОСОБА_1 , знаходячись в пішоходній зоні, був зупинений працівниками поліції в м. Рубіжне, по вул. Менделєєва. Працівники поліції почали штовхати позивача, спричинили тілесні ушкодження, почали погрожувати штрафними санкціями. При цьому, позивач наполягав що він не керував транспортним засобом про який говорять поліцейські та не розумів підстави для його затримання, та притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначила, що відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, йому не було надіслано копії відеозапису з нагрудних камер, що є невід`ємним додатком до постанови. Посилалася на низку порушених прав ОСОБА_1 , а саме право на ознайомлення з матеріалами справи, дачу пояснень, подання доказів, заяв, клопотань; право на користування юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто або за дорученням. Постанова не містить встановлених обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.12.2019 р. позовну заяву прийнято до провадження із призначенням до судового розгляду, витребувано у відповідача матеріали, які стали підставою ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ДП18 №678162 відносно ОСОБА_1 та такі були надані суду.

У відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі, зазначаючи, що позивач не був за кермом транспортного засобу, не вчиняв правопорушень, а його зупинив відповідач, коли той прогулювався. При розгляді справи права позивача були порушені, а справа розглядалася не за місцем вчинення правопорушення, не встановлювалися обставини, що пом`якшують та обтяжують обставини вчинення правопорушення. При цьому, відеодокази, надані відповідачем вважає недопустимими, так як останні не зафіксовані у оскаржуваній постанові та їх ідентифікуючі ознаки відрізняються від тих, які зазначені у оскаржуваній постанові, при цьому, такі відеодокази не є безперервним записом.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, телефонограмами та звітом про отримання відправлення електронною поштою, надав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. 27.11.2019 року в м. Рубіжне по вул. Мендєлєєва, 40, приблизно о 01-30 годині, водій транспортного засобу "DAEWOO LANOS", номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїжджій частині, після його зупинки не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши зазначені факти, працівник поліції прийняв рішення про складення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Доказовою базою вчинення адміністративного правопорушення є зокрема відеозапис з відеореєстратора та камер поліцейських. Вважає дії законними, а підстав для скасування постанови немає.

Як вбачається із ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею; якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 № 678162 від 27.11.2019 р. (а.с. 9), водій, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїжджій частині, після його зупинки не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - порушив п. 10.4, 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, скоїв адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачені ч. ст. 126, 125 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн.

На виконання ухвали суду від 10.12.2019 р., відповідачем надано матеріали, які стали підставою винесення оскаржуваної постанови. Разом з тим, як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченнян безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 678162 від 27.11.2019 р., до останньої додано відеофіксацію на відеореєстратор та бодікамеру DSJX300017_ВВ 00017, однак відсутнє посилання на відеофіксацію бодікамери DSJX300037_ВВ0037, DSJX300113_ВВ0113. З огляду на те, що відеофіксація бодікамер DSJX300037_ВВ0037, DSJX300113_ВВ0113 не зазначена у постанові, як така, що була досліджена і є доказом при винесенні оскаржуваної постанови, а відтак суд визнає її неналежним доказом, що кореспондується із правовою позицією верховного Суду, викладеною у постанові від 15.11.2018 р. №524/5536/17. Разом з тим, суд зазначає, що зазначення у додатку до оскаржуваної постанови назви відеофіксаторів із технічними помилками не приводить до визнання даного доказу недопустимим, а відтак останні є допустимими доказами у справі.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису відеореєстратора та відеозапису з бодікамери DSJX300017_ВВ0017 (в оскаржуваній постанові ВВ00017) вбачається, що дійсно по автодорозі рухався транспортний засоб "DAEWOO LANOS", номерний знак НОМЕР_1 , та перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїжджій частині, а після його зупинки, не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування. Разом з тим, після зупинки біля ларків на ринку транспортного засобу "DAEWOO LANOS", номерний знак НОМЕР_1 , з нього з водійської сторони вийшов ОСОБА_1 та побіг по території ринку за споруду з білим рулетом, після чого відразу за ним побіг працівник поліції і догнавши, почав з`ясовувати його особу, однак на дані вимоги працівника поліції ОСОБА_1 належно не відповідав, а вказував, що він просто гуляє, і відсутні підстави для з`ясовання його особи. Під час розмови із поліцейським, ОСОБА_1 постійно рухався і змінював міце свого знаходження. Під час розмови, було встановлено особу ОСОБА_1 та роз`яснено неодноразово йому права та обов`язки, разом з тим, останній особисто вказав на відсутність необхідності запрошення адвоката чи іншого фахівця в галузі права, після чого, працівником поліції було розглянуто справу за ст. 125 КУпАП із застосуванням до ОСОБА_1 покарання у виді попередження. Після цього, ОСОБА_1 був доставлений у лікарню, де йому знову було роз`яснено його права та обов`язки, та розглянуто справу за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, частина перша 126.

Відповідно до ст. 258 КУпАП, відповідно до якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, безпідставними є і покликання представника позивача на ту обставину, що працівники поліції повинні були спочатку скласти протокол про адміністративне правопорушення, а тоді вже розглядати справу та виносити постанову.

Згідно п. 10.4 Правил дорожнього руху України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) чинний страховий поліс.

Згідно п. 2.4. зазначених Правил на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху водій, механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та згідно з п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції пред`явити такий для перевірки.

Частиною першою статті 126 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). У вищенаведених положеннях чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Разом з тим, суд зазначає, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи поведінку самого ОСОБА_1 , який постійно рухався та змінював місце свого розташування, не реагував належно на вимогу працівника поліції, що суд розцінює як спробу ухилення від відповідальності, а відтак зміна місця розгляду справи була вимушеною та розгляд справи не за місцем вчинення правопорушення судом не визнається як обставина, яка виключає склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 125, ст. 126 КУпАП. Що ж до безперервності відеозапису події, суд зазнача про можливість встановлення усіх обставни справи із наявного відеозапису та процес розгляду справи не був розділений на різні відеозаписи, а був безперервним.

Щодо зазначення позивачем про невстановлення відповідачем при розгляді справи обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд зазначає, що ч. 1 ст. 33 КУпАП зазначається, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). А відтак, враховуючи, що дані правопорушення відносяться до сфери забезпечення безпеки дорожнього руху, тому такі обставини не враховуються.

Разом з тим, судом зазначається, що ст. 36 КУпАП передбачає, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо; якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив два адміністративні правопорушення, які розглядалися відповідачем, однак останнім не дотримано вимог ст. 36 КУпАП та розглянуто в розрізі часу справу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а після того окремо за ст. 125 КУпАП. За ст. 125 КУпАП ОСОБА_1 призначено покарання у виді попередження. А відтак, оскаржувану постанову в частині притягнення до аміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП слід скасувати, так як по даній статті розгляд відбувся раніше і призначено покарання у виді попередження, та вказана оголошена відповідачем постанова не оскаржувалася.

Водночас, скасування оскаржуваної постанови в частині притягнення до адміністративної відповідальності за статті 125 КУпАП ще не є достатньою підставою вважати, що не було підстав і для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КпАП.

Наявність посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб та чинного страхового полісу працівник патрульної поліції перевірив під час того, як зупинив позивача для з`ясування обставин, про які зазначено вище, і до адміністративної відповідальності за відсутність/ненадання даних документів притягнув його одночасно з притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 125 КпАП.

Тобто, інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача (не для перевірки наявності документів) і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб та чинного страхового полісу. Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину порушенням ПДР (через те що з його слів, він не керував транспортним засобом) не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Що також відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 30.01.2019 р. № 464/1470/17.

Враховуючи всі докази в сукупності, суд вбачає ознаки вчинення адміністративного правопорушення за ст. 126 ч. 1 КУпАП. Оскільки дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівником поліції та відмовився від надання документів, що передбачено Правилами дорожнього руху та які він був зобов`язаний надати працівнику поліції. З відеозапису чітко вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинив його та вийшов з нього, а згодом намагався ухилитися від спілкування з працівниками поліції. Відтак, позивач правомірно притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Що стосується притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 125 КУпАП, зафіксованого у оскаржуваній постанові, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з відеозапису, відносно ОСОБА_1 працівником поліції було розглянуто справу за ст. 125 КУпАП та оголошено покарання у виді попередження. Разом з тим, працівником поліції також включено зазначену вище статтю до переліку статей, за якими наступає адміністративна відповідальність у виді штрафу, у оскаржуваній постанові серії ДП18 № 678162 від 27.11.2019 року. З огляду на те, що справа за ст. 125 КУпАП була розглянута раніше із застосування покарання у виді попередження та не може бути двох покарань за одне правопорушення, суд вважає за необхідне скасувати зазначену вище оскаржувану постанову в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП.

Як вбачається із ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на заявлену вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 678162 від 27.11.2019 року, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача, наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак в іншій частині позову, щодо скасування постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття провадження - відмовити.

З огляду на результат розгляду та відсутність у матеріалах справи документально підтверджених судових витрат, зокрема витрат на надання правової допомоги, понесених учасниками справи у зв`язку з розглядом справи в суді, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 122, 139, 205, 242-246, 268-269, 271-272, 286 КАС України, на підставі ст. 55 Конституції України, суд

вирішив:

позов, поданий представником Постельгою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Пішого Володимира Івановича (Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) та Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Луганській області (місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 678162 від 27 листопада 2019 року - скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позову, щодо скасування постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття провадження - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду - 24.01.2020 р.

Суддя М.В. Панчук