Справа № 1.380.2019.003114
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003114
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника відповідача Терлецького Д.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25.06.2019 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці у Львівській області, відповідач). Позивач повідомив, що є підприємцем, просить суд скасувати постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 №ЛВ 3246/462/АВ/ФС від 18.12.2018.

29.11.2019 представник позивача подав уточнення до адміністративного позову (а.с. 105-107), в якому зазначив, що при поданні позову було зазначено лише прізвище на ініціали позивача без визначення його статусу як підприємця, тому просить вважати позивачем у справі № 1.380.2019.003114 фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач). Позивач не погоджується з постановою про накладення штрафу, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що при проведенні інспекційного відвідування та при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач грубо порушив норми Порядків №№295 та 509, з огляду на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також те, що позивача не було повідомлено про призначення розгляду справи про накладення штрафу, що позбавило його можливості взяти участь у її розгляді, висловити свої аргументи тощо.

Відповідач позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву та відзив на уточнення до адміністративного позову (а.с. 41-46,116-117), просить суд відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, що фактичною підставою накладення штрафу є допуск підприємцем до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом та повідомлення органу ДФС про прийняття працівника на роботу. У відзиві відповідач, з посиланням на приписи пункт 8 Порядку №295 та Конвенції МОП №81 1947 року, вказав право інспекторів праці не повідомляти об`єкт відвідування про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених працівників, коли таке повідомлення може завдати шкоду інспекційному відвідуванню. Відповідач зазначив, що виклик позивачу на розгляд його справи скеровано на юридичну адресу місцезнаходження позивача, зазначену в ЄДР завчасно (за сім днів до розгляду справи) рекомендованим поштовим повідомленням у встановлений Порядком №295 строк, тому право позивача на участь в розгляді справи не було порушено. Щодо посилання позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду №826/8917/17 від 14.05.2019 представник відповідача зазначає, що така набрала законної сили 14.05.2019, а тому захід контролю проведений на підставі чинного Порядку №295.

Суд з`ясував зміст та підстави позовних вимог, заслухав пояснення представника відповідача, доводи заяв по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 20.09.2002, серед видів господарської діяльності є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с. 36-37).

Начальник ГУ Держпраці у Львівській області на підставі пп. 6 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 та листа ГУ ДФС у Львівській області від 19.11.2018 №11637/9/13-01-13-10-07 прийняв наказ №2805-П від 23.11.2018 про проведення інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків у ФОП ОСОБА_1 (а.с. 48).

В період з 23.11.2018 по 26.11.2018 на виконання цього наказу та на підставі направлення від 23.11.2018 за №2609 (а.с. 49) посадові особи ГУ Держпраці у Львівській області провели інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків. За результатами цього інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ЛВ3246/462/АВ від 26.11.2018 (а.с. 50-54). В розділі ІІ цього акта здійснено опис виявленого порушення законодавства про працю (а.с. 52-53), а саме - виявлено неоформленого працівника ( ОСОБА_4 ), яка перший день працює у ФОП ОСОБА_1 у кафе-барі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення заходу державного контролю керівником не надано жодних підтверджуючих документів щодо оформлення трудових чи цивільно-правових відносин цією особою.

06.12.2018 року перший заступник начальника ГУ Держпраці у Львівській області прийняв рішення про розгляд справи про накладення штрафу №ЛВ/3246/462/АВ/ТД, відповідно до якого розгляд справи призначено на 18.12.2018 (а.с. 57).

Повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) викладене в листі від 07.12.2018 №740/2/11-39 «Про виклик на розгляд справи» (а.с. 58). Відповідно до реєстру поштових відправлень, це повідомлення скеровано рекомендованим відправленням (ідентифікатор листа 035) 11.12.2018 (а.с.59).

Справу розглянуто на підставі наявних матеріалів без участі ФОП ОСОБА_1 , це рішення обґрунтоване тим, що підприємець не забезпечив участі свого представника та не подавав клопотання про відкладення розгляду справи.

Поштовий конверт з листом про виклик ФОП ОСОБА_1 на розгляд справи про накладення штрафу 20.02.2019 повернувся відправнику ГУ Держпраці у Львівській області за причин «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 93).

За результатом розгляду справи та на підставі висновків акта інспекційного відвідування відповідач 18.12.2019 прийняв постанову №ЛВ3246/462/АВ/ФС (а.с. 64-65) про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111690 грн. за порушення вимог частин першої та третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу». В постанові, зокрема, зазначено, що в ході проведення інспекційного відвідування за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) виявлено особу, яка виконувала роботу, проте станом на день проведення інспекційного відвідування суб`єкт господарювання не надав жодних підтверджуючих документів щодо оформлення трудових відносин між ним та ОСОБА_4 не надав (а.с. 64звор).

При оцінці спірних правовідносин та прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 N877-V (далі - Закон N877-V).

Як зазначено в статті 1 Закону N 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною четвертою статті 2 Закону N 877-V визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону N 877-V).

Відповідно до положень статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України Кабінет Міністрів України постановою від 26.04.2017 №295 затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з пунктом 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (пункт 3 Порядку № 295).

Відповідно до пп. 6 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за інформацією ДФС та її територіальних органів про, зокрема, факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (пункт 8 Порядку № 295).

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення (пункт 9 Порядку № 295).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування (пункт 20 Порядку № 295).

Пунктом 21 Порядку № 295 визначено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до рішення окружного адміністративного суду м. Києва №826/8917/17 від 26.12.2018 (http://www.reyеstr.court.gov.ua/Review/78983785) відмовлено у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес лігал Сервіс Груп», фізична особа-підприємець ОСОБА_3, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна служба України з питань праці, Державна регуляторна служби України про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2017 року №295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/81727463) скасовано рішення окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2018 та прийнято нову постанову, відповідно до якої адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Лігал Сервіс Груп», фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 задоволено; визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункти 3, 4 Порядку № 509).

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів (пункт 5 Порядку № 509).

Згідно пунктом 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

В пункті 7 Порядку №509 визначено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (пункт 8 Порядку № 509).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні цього спору суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування положень Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, викладені в постанові від 12.06.2019 у справі №813/3415/18. Верховний Суд дійшов такого висновку:

«[…] обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа».

«[…]. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим».

«[…]. Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи».

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

оскаржуваною постановою №ЛВ 3246/462/АВ/ФС від 18.12.2018 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 111690 грн. за порушення вимог частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, Постанови №413, а саме допуску до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом власника чи уповноваженого ним органу та повідомлення органу ДФС про прийняття працівника на роботу. У цій справі доводи позивача зводяться до того, що при прийнятті цієї постанови відповідач грубо порушив норми Порядків №№295 та 509, з огляду на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову №295, а також позивача не було повідомлено про розгляд справи про накладення на нього штрафу, що позбавило його можливості викласти свої доводи та скористатися правом на участь в розгляді справи, що безпосереднього його стосується. Оцінюючи аргументи позивача суд зауважує таке:

Суд не бере до уваги посилання позивача на скасування Порядку №295 з огляду на те, що постанова Кабінету Міністрів України №295 від 29.04.2017, якою затверджено цей Порядок, визнана нечинною 14.05.2019; відтак, на момент проведення інспекційного відвідування (23.11.2018) Порядок №295 був чинний.

Оцінюючи посилання позивача на те, що його у належний спосіб не було повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу суд враховує таке.

Пунктом 6 Порядку №509 визначено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду у спосіб: рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Пункт 7 Порядку №509 визначає, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Отже, розгляд справи без участі суб`єкта господарювання/роботодавця можливий за сукупності двох передумов:

- наявності інформації про повідомлення особи про розгляд справи відповідно до пункту 6 Порядку №509;

- відсутності обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач 11.12.2018 листом №740/2/11-39 від 07.12.2018 скерував ФОП ОСОБА_1 повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення штрафу на 18.11.2018. Це повідомлення ФОП ОСОБА_1 не було вручене, - конверт через два місяці (20.02.2019) оператор поштового зв`язку повернув відправнику (а.с. 118).

Отже, суд встановив такі істотні обставини справи, що мають значення для прийняття рішення:

- лист-повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення штрафу на 18.11.2018 не був вручений ФОП ОСОБА_1 ;

- станом на дату розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 (18.11.2018) ГУ Держпраці у Львівській області не мало відомостей про те, чи поінформовано цю особу про розгляд справи про накладення штрафу.

Оскаржену постанову про накладення штрафу прийнято в засіданні 18.12.2018, тобто задовго до того, як відповідач отримав достовірні відомості про долю свого поштового відправлення та зміг пересвідчитися в тому, чи повідомлено особу про розгляд справи про накладення штрафу.

Отже, суб`єкт владних повноважень не пересвідчився в тому, чи поінформований суб`єкт господарювання про розгляд справи про накладення штрафу. За таких обставин постанова про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу №ЛВ 3246/462/АВ/ФС від 18.12.2018 не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною другою статті другої КАС України, оскільки прийнята без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення та передчасно. Такий підхід суду при правозастосуванні відповідає усталеним висновкам касаційного суду щодо застосування Порядку №509 (напр., постанова від 12.06.2019 у справі №813/3415/18).

З огляду на наведені мотиви позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про скасування постанови №ЛВ 3246/462/АВ/ФС від 18.12.2018 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України та враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ 3246/462/АВ/ФС від 18.12.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (79005, м. Львів, вул. Міцкевича, буд. 8, ідентифікаційний код 39778297) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.01.2020.

Суддя Москаль Р.М.