Справа № 320/4081/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4081/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Губської Л.В., Костюк Л.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

1. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття п. 2 рішення від 24.01.2019 № 1255-52-07 та порушення строків розгляду його заяв від 09.11.2018 р.;

2. скасувати п. 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 24.01.2019 р. № 1255-52-07;

3. Зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 09.11.2018 р. про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі № 1-11/2018 р.;

4. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття п. 2 рішення від 28.02.2019 р. № 1311-53-07;

5. скасувати п. 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 28.02.2019 р. № 1311-53-07;

6. зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 28.01.2019 р. №9-5-Л-186, №9-5-Л-187 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 р. у справі № 1-11/2018 р.;

7. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо прийняття п. 2 рішення від 30.05.2019 № 1444-56-07 та порушення строків розгляду його заяв від 14.03.2019 р. №11-16-2/2273, №11-16-2/2274;

8. скасувати п. 2 рішення Броварської міської ради Київської області від 30.05.2019 р. № 1444-56-07;

9. зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути його заяви від 14.03.2019 р. №11-16-2/2273, №11-16-2/2274 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва відповідно до вимог п. 2, п. 6 ч. 6 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», Угоди про взаємне визнання пільг та гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі № 1-11/2018;

10. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо відмови розглянути на сесії міської ради від 24.01.2019 р., від 28.02.2019 р. та від 30.05.2019 р. його заяв від 09.11.2018 р., від 28.01.2019 р., від 14.03.2019 р.;

11.визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо вимагання надати проекти землеустрою до його заяв від 09.11.2018 р., від 28.01.2019 р. та від 14.03.2019 р.;

12.визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо порушення ст. 15, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», а саме порушення розгляду його заяв від 09.11.2018 р., від 28.01.2019 р. та від 14.03.2019 р. за його відсутності, без надання можливості додаткового обґрунтувати його вимоги та за відмову органу влади або в.о. керівника органу влади розглянути його заяви особисто;

13. зобов`язати уповноважену особу (міського голову або в.о. міського голови м. Бровари) Броварської міської ради Київської області розглянути його заяви від 09.11.2018 р., від 28.01.2019 р., від 14.03.2019 р. особисто та у його присутності;

14. визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області щодо зміни підстав його звернення щодо відведення земельної ділянки, викладених у заявах від 09.11.2018 р., від 28.01.2019 р., від 14.03.2019 р. та примушування його надати проект землеустрою;

15. зобов`язати Броварську міську раду Київської області усунути недоліки при розгляді звернень громадян відповідно до Закону України «Про звернення громадян», провести службову перевірку та встановити ким, де і коли змінено підстави його звернення щодо відведення земельної ділянки у заявах від 09.11.2018 р., від 28.01.2019 р., від 14.03.2019 р. та встановити хто примушує його надавати документи, які не передбачені законодавством при відведенні земельної ділянки;

16. зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати йому матеріальні збитки у розмірі 2000000 грн;

17. зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 2000000 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 р. позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дати вручення копії ухвали.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 р. позовну заяву повернуто у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду винесена із порушенням норм процесуального права, що перешкоджає доступу позивача до правосуддя. Вважає, що вимоги суду щодо заміни неналежної сторони у справі та уточнення підстав позову та відповідача у справі є неправомірними, оскільки суд міг це зробити самостійно під час судового розгляду справи. Також вважає необґрунтованими висновки суду стосовно ненадання позивачем витребуваних доказів, оскільки ним було заявлено клопотання про їх витребування.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вважає, що суд першої інстанції виніс законну та обґрунтовану ухвалу.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її необґрунтованість та недоведеність викладених в ній обставин, виходячи із наступного.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 р. позовну заяву залишено без руху. На усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було надати докази на підтвердження доводів, викладених в позовній заяві; уточнити відповідача (ів) у справі та позовні вимоги, підстави позову з яких позивач оскаржує рішення відповідача, прийняті за результатом розгляду його заяв, а також надати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги. У разі неможливості надання доказів, позивачу необхідно було вказати причини неможливості їх надання.

Зважаючи на те, що вищевказані недоліки позовної заяви позивачем не було усунуто ухвалою суду від 02.09.2019 р. позовну заяву було повернуто.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів виходить із наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161, 172 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 160 названого Кодексу у позовній заяві зазначається, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Колегія суддів надаючи оцінку спірним правовідносинам, вважає за необхідне зазначити, що норми чинного процесуального закону визначають способи судового захисту та засоби доказування у судовому процесі, забезпечують його відкритість та прозорість. Законодавцем визначено вказані вимоги з метою добросовісності користування процесуальними правами.

Так, одним із визначальних принципів адміністративного судочинства є принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Отже, з метою підтвердження обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд повинен керуватися відповідними доказами.

Так, ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Слід зауважити, що ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач - особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази, разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їхнього подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Однак, якщо доказ не може бути подано у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити, який саме доказ та з яких причин не може бути надано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Після оцінки судом поважності причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду його заяв про виділення земельної ділянки, які він подавав, зокрема, і на виконання рішення Броварського міськрайонного суду від 12.01.2017 у справі № 361/1495/2016-а.

Однак, позивачем не надано належним чином завіреної копії рішення Броварського міськрайонного суду від 12.01.2017 у справі № 361/1495/2016-а; письмових пояснень щодо виконавчого провадження з приводу примусового виконання зазначеного рішення суду; які дії вчинялись державним виконавцем щодо виконання цього рішення суду тощо. Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано клопотання позивача про витребування доказів, які безпосередньо стосуються даної справи.

Колегія суддів критично оцінює вищевказане твердження позивача, оскільки позивачем не зазначено в силу яких причин він не може надати витребувані ним докази, а також не зазначено про вжиття всіх залежних від нього дій на їх отримання.

Слід зауважити, що метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

В той же час, суд першої інстанції зазначив про необхідність надання належним чином завіреної копії рішення Броварського міськрайонного суду від 12.01.2017 у справі № 361/1495/2016-а, письмових пояснень щодо виконавчого провадження з приводу примусового виконання зазначеного рішення суду, які вчинялися державним виконавцем щодо виконання цього рішення суду, а не оскаржувані рішення відповідача.

Отже, позивачем не виконано вимоги суду та не надано витребуваних документів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зазначає зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги стосовно відповідача.

Судом першої інстанції зазначено, що перша, четверта та сьома позовні вимоги стосуються визнання протиправними дій щодо прийняття на думку позивача протиправних рішень за результатами розгляду його заяв, позовні вимоги друга, третя, п`ята, шоста, восьма, дев`ята, десята, одинадцята, тринадцята, чотирнадцята є похідними від першої, четвертої та сьомої, при цьому дванадцята та п`ятнадцята позовні вимоги заявлені позивачем про визнання протиправними дій щодо порушення відповідачем при розгляді його заяв Закону України «Про звернення громадян» та зобов`язання відповідача усунути недоліки при розгляді його звернень відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Тринадцята позовна вимога стосується уповноваженої особи (міського голови або в.о. міського голови м. Бровари), при цьому позивачем зазначено відповідачем тільки Броварську міську раду Київської області.

З урахуванням вищевикладеного, позивачу необхідно було уточнити відповідача у справі, що ним вчинено не було.

Посилання позивача на те, що суд першої інстанції мав можливість здійснити заміну відповідача у разі такої необхідності колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана вимога чітко передбачена нормами процесуального закону, а правильність визначення відповідача під час подання позову покладається на позивача.

Також судом першої інстанції зазначено, що позивачем не уточнено п. 13 прохальної частини позовної заяви.

Твердження позивача про те, що суд першої інстанції мав можливість уточнити позовні вимоги під час судового розгляду, колегія суддів оцінює критично, оскільки обов`язок щодо визначення способу захисту прав покладається на позивача.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню з огляду на її невідповідність ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.В. Губська

Л.О. Костюк