Справа № 757/54220/19-а
Суддя: Литвинова І. В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта Суботи Дмитра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 1569566 від 29 вересня 2019 року інспектора Управління патрульної поліції м. Києва Суботи Д. С. про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена з порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, посилається на те, що він не порушував Правил дорожнього руху, в обґрунтування чого зазначає, що 29 вересня 2019 року він рухався на автомобілі по вулиці Московська, в напрямку від вулиці Цитадельна до вулиці Рибальська. Під час руху здійснив поворот ліворуч з вулиці Московська на вулицю Рибальська, після чого, здійснив маневр розвороту автомобіля на вулиці Рибальській, внаслідок якого повторно виїхав на вулицю Московська, на якій продовжив свій рух в напрямку вулиці Генерала Алмазова. Проте, проїхавши майже один кілометр по вул. Московська, в районі буд. 46 цієї вулиці, його зупинив інспектор Управління патрульної поліції м. Києва Субота Д. С., який повідомив, що ним порушено вимоги дорожнього знаку 3.24 «Розворот заборонений» та склав постанову про накладення адміністративного стягнення.

При цьому, позивач зазначає, що постанова складена без з`ясування всіх обставин справи, і без відібрання в нього пояснень. Також позивач вказує, що вимоги дорожнього знаку 3.24 «Розворот заборонений», про який йдеться в оскаржуваній постанові, поширювали свою дію виключно на вулицю Московська до перехрестя цієї вулиці з вулицею Панаса Мирного. За таких обставин, позивач вказує, що він не порушував вимоги дорожнього знаку 3.24 «Розворот заборонений», адже ним взагалі не здійснювався розворот 29 вересня 2019 року о 12:20 на вул. Московській 46, як про це зазначено в оскаржуваній постанові, а тому в пункті 6 оскаржуваної постанови «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» відображені недостовірні відомості, які не відповідають дійсним обставинам справи.

У судове засідання позивач і його представник не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи. 23 грудня 2019 року представник позивача подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача у судовому засіданні, при цьому позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

29 вересня 2019 року інспектор лейтенант поліції 2 батальйону, 3 роти Субота Д. С. прийняв постанову серії ЕАК № 1569566 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн за те, що керуючи автомобілем порушив вимоги дорожнього знаку 3.24 «Розворот заборонений», чим порушив вимоги пункту 8.4 ПДР порушення вимог заборонних знаків.

Позивач, не погоджуючись з даною постановою, оскаржив її до суду.

Так, у пункті 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 8.4 ПДР вказує, що дорожні знаки поділяються на групи та визначає, що заборонні знаки, запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 3.43 розділу 33 ПДР, дія знаків 3.22-3.24 поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено один з цих знаків.

Відповідно до пункту 3 розділу 33 ПДР визначено, що знак 3.24 «Розворот заборонено» забороняє розворот транспортних засобів. При цьому поворот ліворуч дозволяється.

Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Стаття 62 Конституції України вказує, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами..

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною другою статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З вказаної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, стаття 77 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року, прийнятої за результатами розгляду справи № 357/10134/17 вказав, що слід зауважити на помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо недоведення позивачем належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, оскільки відповідно до вимог статті 71 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних судових рішень) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 36. Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту 14.6а Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови. 37. За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 685073 від 26 серпня 2017 року у зв`язку з недоведеністю вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП».

Доказів, які б належним чином підтверджували вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а саме розвороту автомобіля ОСОБА_1 , на АДРЕСА_1 29 вересня 2019 року у межах дій знаку 3.24 «розворот заборонений», відповідачем не надано, відтак у суду відсутні правові підстави вважати, що висновки відображені в оскаржуваній постанові відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

За нормою частини другої Розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За нормою частини сьомої Розділу ІІІ Інструкції провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.

Згідно з частиною першою, другою Розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган чи посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується за всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням є протиправна, вина/умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, при цьому жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, як передбачено частиною третьою статті 90 КАС України, та надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), відповідно до частини четвертої вказаної статті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАК № 1569566 від 29 вересня 2019 року не відповідає вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення і при її винесенні не було дотримано порядку розгляду, не з`ясовані всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративні правопорушення.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Незважаючи на ці вимоги у постанові не наведено та суду не надано відповідачем, доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та спростування заперечень позивача.

Таким чином, суд перевіряючи відповідність оскаржуваних дій відповідача щодо прийнятого рішення вимогам частини другої статті 2 КАС України, виходячи із положень чинного законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваної постанови від 29 вересня 2019 року, зокрема, оскаржувана постанова в порушення вимог п.п. 1, 3 цієї статті є необґрунтованою, і тому є протиправною, внаслідок чого, постанова підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 122, 245, 247, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5-10, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 73-77, 241-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРШІИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта Суботи Дмитра Сергійовича 2 батальйону, 3 роти Управління патрульної поліції м. Києва (вул. Народного ополчення, буд. 9, м. Київ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1569566 від 29 вересня 2019 року інспектора лейтенанта Суботи Дмитра Сергійовича 2 батальйону, 3 роти Управління патрульної поліції м. Києва про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн на ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова