Справа № 200/7061/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року справа №200/7061/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.,

Сіваченко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Хохленков О.В.) від 27 серпня 2019 року по справі №200/7061/19-а, повний текст складений 05 вересня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень № 1-4210-0531 від 21.01.2019 року на суму 2835,92 грн., № 2-4210-0531 від 21.01.2019 року на суму 1682,53 грн., № 3-4210-0531 від 21.01.2019 року на суму 3292,80 грн. та № 4-4210-0531 від 21.01.2019 року на суму 1953,60 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення - рішення № 1-4210-0531 від 21.01.2019 року на суму 2835,92 грн., № 2-4210-0531 від 21.01.2019 року на суму 1682,53 грн., № 3-4210-0531 від 21.01.2019 року на суму 3292,80 грн. та № 4-4210-0531 від 21.01.2019 року на суму 1953,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Відповідач зазначив, що згідно з п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПКУ ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об"єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує у 2016 році - 3 відс., у 2017 році - 1,5 відс. розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування. При розрахунку суми податку на 2016 рік у ППР застосовано податок в розмірі 1 відсотка мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр бази оподаткування. При розрахунку суми податку на 2017 рік ним було застосовано ставку 0,5 згідно рішення Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області від 23.02.2017 року №7/3-70 "Про встановлення розмірів ставок місцевих податків та зборів на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади".

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , актовий запис № 02 у виконкомі Мініківської сільської ради Артемівського району Донецької області. До шлюбу мала прізвище ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно з договором купівлі - продажу нежилого приміщення від 22.02.2005 року реєстровий номер № 244 позивач придбала нежиле приміщення (вагову) загальною площею 205,80 кв.м. (а.с.28).

Відомості про право власності на вищевказане нежиле приміщення внесені до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно 31.03.2005 року (а.с.29-30).

Згідно з договором купівлі - продажу нежилого приміщення від 22.02.2005 року реєстровий номер № 244 позивач придбала нежиле приміщення (олійницю) загальною площею 122,1 кв.м. (а.с.31).

Відомості про право власності на вищевказане нежиле приміщення внесені до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно 31.03.2005 року (а.с.32).

Відповідачем згідно п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та відповідно до пп. 266.7.3 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України сформовано податкові повідомлення-рішення від 21.01.2019 року, а саме :

-№ 1-4210-0531, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на суму 2835,92 грн.;

-№ 2-4210-0531, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на суму 1682,53 грн.;

-№ 3-4210-0531, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму3292,80 грн.;

- № 4-4210-0531, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму 1953,60 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, запроваджено з 01.01.2015р. податок на майно, що відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст.266 ПК України включає в себе, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно з пп. 266.3.1 - 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.5.1. п. 266.3 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує у 2016р. три відсотка, у 2017р. - 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 1.2.2 рішення Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області від 30.06.2015р. № 6/60-398 була встановлена ставка податку на нерухому майно, яка складала 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб та юридичних осіб (а.с.13-14).

Рішенням Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області від 22.01.2016р. № 7/4-35 «Про внесення змін до рішення сільської ради від 30.06.2015 року №6/60-398 «Про встановлення розмірів ставок місцевих податків і зборів на 2016 рік» із змінами від 26.11.2015 року» була встановлена ставка податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, за 1 кв. метр площі об`єкта житлової та/або не житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 0,00 відсотка розміру мінімальної заробітної, встановленої законом на 1січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб (а.с.60).

Як встановлено судом, при прийнятті податкових повідомлень - рішень від 29.01.2019 року №1-4210-0531 та № 2-4210-0531 від 29.01.2019 року відповідачем безпідставно було застосовано ставку 1% від мінімальної заробітної плати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов в цій частині.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 21.01.2019 року № 3-4210-0531 та № 4-4210-0531, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Абзацом "а" п.п 1.2.2 рішення Міньківської сільської ради Бахмутського району Донецької області від 23.06.2016 року за №7/13-77 були встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 1 кв. метр площі об`єкта житлової та/або не житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб на 2017 рік зі ставкою цього місцевого податку за 1 кв. метр бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб, була встановлена у розмірі 0,00 відсотка розміру мінімальної заробітної, встановленої законом на 1січня звітного (податкового) року (а.с.15-17).

25 грудня 2016 року, рішенням Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області за №7/1-1 "Про початок повноважень депутатів Соледарської міської ради", за результатами виборів депутатів Соледарської міської ради сьомого скликання обраних 18 грудня 2016 року об`єднаною територіальною громадою, відповідно до абзацу першого ч.2 ст.8 ЗУ "Про добровільне об`єднання територіальних громад", повноваження Міньківської сільської ради Бахмутського району Донецької області були завершені, а Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області, відповідно до абазу першого ч.З ст.8 цього Закону стала правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, у тому числі і Міньківської сільської ради Бахмутського району Донецької області (а.с.18-19).

23.02.2017 року Соледарською міською радою Бахмутського району Донецької області було прийняте рішення за №7/3-70 "Про встановлення розмірів ставок місцевих податків та зборів на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади". Згідно п.п.1 п.1 зазначеного рішення ставка місцевого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - за 1 кв. метр загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюється у розмірі 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Відповідно до п.2 зазначеного рішення міської ради, дане рішення, яке було прийняте 23 лютого 2017 року, набуває чинності з 1 січня 2017 року, а п.3 визначено, що раніш прийняті рішення сільських рад, якими були встановлені ставки місцевих податків на 2017 рік, у тому числі рішення Міньківської сільської ради Бахмутського району Донецької області від 23 червня 2016 року за №7/13-77, визнані такими, що втратили чинність (а.с.20-22).

Рішення від 23 лютого 2017 року за №7/3-70 було опубліковане Соледарською міською радою 14 березня 2017 року на її офіційному веб-сайті (www.solerada.gov.ua)

Як встановлено судом, податкові повідомлення-рішення від 21.01.2019 року № 3-4210-0531 та № 4-4210-0531 було сформовано відповідачем на підставі даних реєстру прав на нерухоме майно, виходячи зі ставки 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, згідно рішення Соледарської міською ради Бахмутського району Донецької області від 23.02.2017 року за №7/3-70.

Висновок суду першої інстанції про те, що рішення Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області від 23 лютого 2017 року за №7/3-70 "Про встановлення розмірів ставок місцевих податків та зборів на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади" є нечинним, оскільки офіційно не оприлюднене в порядку встановленому законом, а тому відповідачем безпідставно було визначено суму грошового зобов`язання за 2017 рік, колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.

Згідно із пунктом 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до положень пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зі змісту наведених законодавчих норм вбачається, що встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить у повноваження місцевої ради, яка має прийняти відповідне рішення.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року N 1791-VIII (далі Закон N 1791-VIII) внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у підпункті 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 слова "три відсотки" замінити цифрами та словом "1,5 відсотка".

Крім того, пунктом 4 розділу II "Прикінцеві положення" Закону N 1791-VIII встановлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Колегія суддів зазначає, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення відповідача, прийняті ним на виконання своїх функцій шляхом реалізації повноважень, передбачених підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 та підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України щодо визначення податкового зобов`язання. Правомірність рішення органу місцевого самоврядування не є предметом оскарження в цій справі, а тому не має перевірятися в межах цієї справи .

В матеріалах справи відсутні докази визнання протиправним та нечинним рішення Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області від 23.02.2017 року №7/3-70 "Про встановлення розмірів ставок місцевих податків та зборів на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади".

Враховуючи, що встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, колегія суддів вважає, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень відповідач правомірно застосував чинне рішення органу місцевого самоврядування.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 15 травня 2019 р. у справі № 825/1496/17.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що податковий орган при визначенні позивачу податкового зобов`язання за 2017 рік діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов в цій частині.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для часткового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року по справі №200/7061/19-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року по справі №200/7061/19-а - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.01.2019 року № 3-4210-0531 та № 4-4210-0531.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.01.2019 року № 3-4210-0531 на суму 3 292,80 грн. та № 4-4210-0531 на суму 1 953,60 грн. - відмовити.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року по справі №200/7061/19-а - залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області (, Донецька область, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії,114) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 28 січня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 28 січня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко