Справа № 560/3054/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3054/19
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д.

за участю:секретаря судового засідання Жуковської І. С. позивача - ОСОБА_1 представника позивача - Романюка В. М. представника відповідача - Грей Н. В., Вадовської Л. С., Коробчук Л. О.
розглянув адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 23 123,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПН" № від 29.07.2019 року, яким встановлено штраф по податку на додану вартість на суму 8 165,56 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб на суму 50 093,85 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору на суму 4 174,49 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Д" № від 29.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб, пені на суму 13 768,28 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 29.07.2019 року, яким встановлено штраф по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення на суму 170 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 29.07.2019 року, яким встановлено штраф по податку на доходи фізичних осіб на суму 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивачем була отримана позика у загальній сумі 192 500 грн. від громадянина України ОСОБА_2 на підставі Договору позики №1/17 від 01.10.2017, яка не є оподатковуваним доходом позивача, та не підлягала оподаткуванню. Дана обставина підтверджується відповіддю позичальника на адвокатський запит, та надані ним копії розписок позичальника.

Факти використання паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності підтверджені первинними документами (шляховими листами та товарно-транспортними накладними), та були відображені у зведеному документі - Розрахункових відомостях (актах списання).

Залишки підакцизних товарів на загальну суму 5934,90 грн. підтверджені нефіскальним звітом від 01.01.2019.

Виплата заробітної плати та податків відбувались без порушень норм законодавства, що підтверджується первинними документами (банківськими виписками, відомостями на виплату, розрахунковими відомостями).

29.10.2019 позивачем подано уточнену позовну заяву, згідно якої просить визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 23 123,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПН" № від 29.07.2019 року, яким встановлено штраф по податку на додану вартість на суму 8 165,56 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб на суму 50 093,85 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору на суму 4 174,49 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Д" № від 29.07.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб, пені на суму 13 768,28 грн.,

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми "Ф" № від 29.07.2019 року, якою встановлено недоїмку по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 39 050,89 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 29.07.2019 року, яким встановлено штрафні санкції на суму 6 596,69 грн.

В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали, додатково пояснили, що твердження податкового органу базуються на припущеннях. Акт перевірки не є належним доказом і, відповідно, винесені на його підставі податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Вказує, що контролюючий орган не довів, в чому полягає порушення від поповнення власного рахунку особистими коштами з призначенням "поповнення обігових коштів" та окрім лише тлумачення норм ПК України не наводить жодних доказів щодо віднесення вказаних коштів до доходу від здійснення господарської діяльності.

Представники відповідача у поданому відзиві та поясненнях заперечили щодо задоволення позову. Зазначили, що відповідно до висновків акту перевірки контролюючим органом виявлено завищення позивачем документально підтверджених витрат; заниженням чистого оподатковуваного доходу; заниження податкових зобов`язань по ПДВ, заниження податку на доходи фізичних осіб. Вказує, що оскаржувані рішення та вимога винесені правомірно, на підставі законодавства та в межах повноважень податкового органу.

В судовому засіданні представники відповідача просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.10.2019 відкрито провадження в даній справі, призначено судове засідання на 29.10.2019.

29.10.2019 розгляд справи відкладено на 26.11.2019.

26.11.2019 оголошено перерву до 04.12.2019.

04.12. 2019 оголошено перерву до 16.01.2020.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

У період з 05.06.2019 по 19.06.2019 працівниками відповідача, на підставі наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області №1165 від 17.05.2019 року та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт №0494/22-01-13-03/ від 26.06.2019, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено, зокрема, порушення вимог:

- п.п. 16.1.2 п.16.1 ст. 16. пп."а" п.176.1 ст. 176., п.177.2, п.177.4 ст. 177 п.177.2. п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 40075,08 грн., в т.ч. в 2017 р. - 26550,00 грн., в 2018р.- 13525,08 грн.;

- пп.16.1.2 п.16.1 ст. 16, пп. "а" п.176.1 ст.176, п.177.2, п.177.4 ст. 177 п. 177.2, п. 177.4 ст. 177, п. 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 3339,59 грн., в т.ч. за 2017 рік - 582,97 грн.. за 2018р. - 3922,56 грн.;

- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8, абз.3 ч. 8 ст. 9 Закону України від 8 липня 2010 р. №2464-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 22%, що підлягає сплаті до бюджету всього на суму 39050,89 гри., в тому числі в 2017р. 26915,97 грн., в 2018р. - 12134,92 грн.;

- п.п.168.1.4 п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- несвоєчасно перераховано до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб з виплачених та/або нарахованих доходів у вигляді заробітної плати найманим працівникам в сумі 15252,39 грн., в т.ч. за березень 2018р. - 1180,34 грн., квітень 2018р. - 1799,05 грн., травень 2018р. - 1806,74 грн., червень 2018р. - 2478,14 грн., липень 2018р. - 2517,33 грн., серпень 2018р. - 2225,81 грн., вересень 2018р. - 1455,17 грн., жовтень 2018р. - 1421,60 грн., листопад 2018р. - 368,21 грн.;

- не перераховано станом на 31.12.2018 до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб з виплачених та/або нарахованих доходів у вигляді заробітної плати найманим працівникам в сумі 1565,98 грн., в т.ч. за листопад 2018 року в розмірі 1053,38 грн. та за грудень 2018 р. в розмірі 512,60 грн.

- п.189.1 ст.189, пп. "г" п. 198.5 ст. 198, п.200.1, ст. 200, п. 201.1 ст.201, абз.14 п. 201.10 ст. 201, пп. "в" п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України, пп.5 п.3, пп.5 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016р. № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.06.2016р. № 159/28289, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в сумі 18499 грн., в тому числі: березень 2017 року - 2701 грн., квітень 2017 року - 1262 грн., травень 2017 року - 1142 грн., червень 2017 року - 810 грн., серпень 2017 року - 1713 грн., жовтень 2017 року - 1145 грн., листопад 2017 року - 198 грн., лютий 2018 року - 1895 грн., травень 2018 року - 3172 грн., серпень 2018 року - 1778 грн., жовтень 2018 року - 897 грн., грудень 2018 року - 1 786 грн.;

- п.201.1 ст. 201, абз.14 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та пункту 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 - не складено податкові накладні на суму ПДВ 17487 грн.

На підставі висновків акту перевірки 29 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області було прийнято, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 23 123,75 грн. (з яких 18499,00 грн. за податковими зобов`язаннями, 4624,75 грн. - за штрафними санкціями);

- податкове повідомлення-рішення форми "ПН" № від 29.07.2019, яким визначено штраф по податку на додану вартість на суму 8 165,56 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб на суму 50 093,85 грн. (з яких 40075,08 грн. за податковими зобов`язаннями, 10018,77 грн. - за штрафними санкціями);

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору на суму 4 174,49 грн. (з яких 3339,59 грн. за податковими зобов`язаннями, 834,90 грн. - за штрафними санкціями);

- податкове повідомлення-рішення форми "Д" № від 29.07.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб на суму 13 768,28 грн. (з яких 1565,98 грн. за податковими зобов`язаннями, 12202,30 грн. - за штрафними санкціями);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) форми "Ф" № від 29.07.2019, згідно якої визначено недоїмку по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 39 050,89 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 29.07.2019 року, яким нараховано штрафні санкції на суму 6 596,69 грн.

Позивачем подано скаргу до ДПС України на податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.08.2019, яка була залишена без задоволення згідно рішення про результати розгляду скарги від 12.09.2019 №1509/6/99-00-08-06-01.

Позивач, вважаючи, що прийняті відповідачем рішення є протиправними, звернувся з цим позовом в суд.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.77.1 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт, зокрема, заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали наступні обставини.

Так, перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 фізичною особою-підприємцем задекларовано загального оподатковуваного доходу у сумі 4 468 226,23 грн.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2017 році, та у 2018 році відображеного в розділі 111 податкової декларації та додатку Ф2 до декларації, встановлено заниження в сумі 217 554,18 грн., в тому числі 147 500,00 грн. за 2017 рік та 70 054,18 грн. за 2018 рік.

На розрахунковий рахунок підприємцем було внесено готівкові кошти в розмірі 192 500 грн., в т.ч. в 2017р. - 147 500,00 грн., в 2018р. - 45 000,00 грн. з призначенням платежу - поповнення обігових коштів:

- 26.10.2017 - 12500,00 грн.;

- 07.11.2017 - 15000,00 грн.;

- 05.12.2017 - 70000,00 грн.;

- 15.12.2017 - 50000,00 грн.;

- 18.04.2018 - 45000,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 протягом 2017 року, згідно даних Z-звітів, бази даних "Податковий блок", здійснено реалізацію товарів з використанням реєстратора розрахункових операції на суму 427 096,39 грн. (з ПДВ), при цьому частина коштів в розмірі 92 199,64 грн. надійшла на розрахунковий рахунок з використанням платіжного терміналу, що підтверджується даними Z-звітів та виписками з банківських рахунків. Отже, в 2017р. підприємцем отримано 334 896,75 грн. (з ПДВ). За рахунок вказаних коштів, згідно відомостей на виплату грошей, відомостей на виплату готівки, платником було виплачено заробітну плату працівникам та винагороду по цивільно-правовим договорам в розмірі 135 009,30 грн., внесено, згідно виписок по банківським рахункам, на рахунок торгівельну виручку в розмірі 184 188,00 грн., закуплено товарів на суму 15699,45 грн.

ФОП ОСОБА_1 протягом 2018 року, згідно даних Z-звітів, бази даних "Податковий блок", здійснено реалізацію товарів з використанням реєстратора розрахункових операції на суму 573 346,67 грн. (з ПДВ), при цьому частина коштів в розмірі 245 745,82 грн. надійшла на розрахунковий рахунок з використанням платіжного терміналу, що підтверджується даними Z-звітів та виписками з банківський рахунків. Отже, в 2018р. підприємцем отримано 327 600,85 грн. (з ПДВ) готівковими коштами. За рахунок вказаних готівкових коштів, згідно відомостей на виплату готівки, платником було виплачено заробітну плату працівникам та винагороду по цивільно-правовим договорам в розмірі 108 775,79 грн., внесено, згідно виписок по банківським рахункам, на рахунок торгівельну виручку в розмірі 214 648,00 грн., закуплено товарів на суму 4177,06 грн.

Отже, готівкові кошти, що були внесені підприємцем на розрахунковий рахунок з призначенням платежу - поповнення обігових коштів, в 2017 році в розмірі 147500,00 грн., в 2018 році в розмірі 45000,00 грн., це є дохід від здійснення підприємницької діяльності.

ФОП ОСОБА_1 протягом 2018р. отримано дохід від реалізації товарів, що надійшов на рахунок в банку в розмірі 2 189 551,61 грн. (без ПДВ), дохід від реалізації товарів, що надійшов з використанням реєстратора розрахункових операцій - 477 788,89 грн. (без ПДВ) та дохід від здійснення підприємницької діяльності, що внесено на рахунок в банку 45000,00 грн. Таким чином, загальна сума оподатковуваного доходу за 2018р. становить 2 712 340,50 грн., при цьому в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік сума оподатковуваного доходу відображена в розмірі 2 642 286,32 грн. Розбіжність становить 70054.18 грн.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця..

Згідно з п. 177.6 ст.177 ПК України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Відповідно до підп.165.1.31 п. 165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Згідно з підп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до умов договору позики від 01.10.2017 № 1/17, укладеного між позивачем та фізичною особа ОСОБА_2 (позикодавець) ФОП ОСОБА_1 (позичальнику) надається поворотна фінансова допомога у сумі 220000 (двісті двадцять тисяч) грн. 00 коп. Поворотна фінансова допомога надається шляхом внесення готівкових коштів на поточний рахунок позичальника через банківську установу. Строк дії договору до 1 січня 2020 року.

Внесення готівкових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 від громадянина ОСОБА_2 не було, що не заперечувалося позивачем. Натомість позивачем самостійно внесено на особистий рахунок суму 192500 грн, що не є тотожною сумі позики і через невиконання умов договору неможливо стверджувати, що внесені кошти є позиченими.

В судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 не заперечив щодо використання внесених коштів в сумі 192500 грн в господарській діяльності, пояснив, що кошти витратив на придбання газового обладнання для АЗС.

Згідно з п. 44.6 ПКУ якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз. 2 п. 44.7 ПКУ платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що документи були відсутні у цього платника податків на час складення звітності.

Проте ні до перевірки, ні до заперечення на акт перевірки договору позики, розписок надано не було.

Таким чином, перевіркою правомірно встановлено заниження позивачем загальної суми оподатковуваного доходу через невідображення в податковій звітності доходу в сумі 192500 грн. Відповідно податкові повідомлення-рішення № в частині нарахування податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 48949,69 грн, № в частині нарахування військового збору на загальну суму 4079,14 грн, № в частині нарахування штрафних санкцій по єдиному внеску у сумі 6484,82, а також вимога про сплату боргу на суму 6484,82 є правомірними і в цій частині позову слід відмовити.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, встановлено завищення вартості документально підтверджених витрат в розмірі 5085,13 грн. в 2018 році.

Зазначений висновок зроблено на підставі довідки про відсутність залишків алкогольних напоїв та тютюнових виробів станом на 31.12.2018 року, хоча такі товари, відповідно до первинних документів, повинні бути у залишку.

Згідно з п.п. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, платник податку у випадку невикористання у господарській діяльності придбаних товарів/послуг, по яких був сформований податковий кредит (списання товарів не пов`язане з провадженням господарської діяльності, оскільки такі товари уже не будуть у ній використані), зобов`язаний у податковому періоді, в якому відбувається списання з балансу таких товарів/послуг нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу.

При цьому, зазначені у акті перевірки та надані в судовому засіданні відомості не підтверджують факту віднесення придбаних товарів до податкового кредиту. Висновки контролюючого органу базувалися лише на аналізі накладних на придбання та реалізації товарів за перевіряємий період.

Суд зазначає, що позивач не вів книгу обліку доходів і витрат, що є окремим порушенням і не є предметом даного спору. З аналізу товарно-матеріальних цінностей лише в період, який перевірявся, неможливо достеменно встановити реальний обіг товару у підприємця, використання їх в господарській діяльності, а також віднесення до податкового кредиту.

Тобто, висновки податкового органу щодо завищення документально підтверджених витрат в сумі 5085, 13 грн є безпідставними і, відповідно, податкові повідомлення-рішення № від 29.07.2019 в частині нарахування податкового зобов`язання на суму 1144,16 грн, № в частині нарахування 1271, 25 грн, № в частині нарахування податкового зобов`язання на суму 95,35 грн., № в частині нарахування 111,87 грн та вимога про сплату боргу в частині суми 1118,73 є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно акту перевірки, проведеним аналізом наявності залишків товарно-матеріальних цінностей у самозайнятої особи встановлено: згідно наданих до перевірки Z-звітів та довідки про залишки ТМЦ, наданої ФОП ОСОБА_1 залишки бензину А-80 станом на 01.01.2017 складали 365,03л. на суму 6935,57 грн. з ПДВ. Сума ПДВ складає 1155,93 грн. Вартість 1 л. складає 19,00 грн. в т.ч. ПДВ 3,1666 грн. (резервуар №4).

Згідно даних Z - звіту №1872 за 04.07.2017р. реалізовано бензину А-80 в кількості 10л. залишок складає 355,03л.

Згідно даних Z - звіту №1885 за 17.07.2017р. реалізовано бензину А-80 в кількості 20л. залишок складає 335,03л.

Згідно даних Z - звіту №0193 за 14.05.2018р. залишок бензину А-80 складає 335,03л.

Згідно даних Z - звіту №0194 за 14.05.2018р, бензин А-80 відсутній, реалізація бензину А-80відсутия.

Дані придбання та реалізації товарно-матеріальних цінностей підтверджуються Єдиним реєстром податкових накладних, додатком 5 "Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до податкових накладної з ПДВ та Автоматизованою системою співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

В ході перевірки, при проведенні аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі по тексту ЄРПН) на продаж та реалізацію товарів (робіт, послуг), встановлено відсутність податкових накладних на реалізацію бензину А-80 в сумі 1155,9 грн., а саме: 04.07.2017р. бензин А-80 в кількості 10л. на суму ПДВ 31,66 грн. (3,1666 грн. * 10л.), 17.07.2017р. бензин А-80 в кількості 20л. на суму ПДВ 63,33грн.(3,1666грн.*20л.), 14.05.2018р бензин А-80 в кількості 335,03л. на суму ПДВ 1060,91 грн.(3,1666грн.*335,03л.).

Під час перевірки платником податків не надано документів та не доведено факту щодо використання бензину А-80 в процесі здійснення своєї господарської діяльності.

Позивачем надано акт № 1 від 14.05.2018 на виконану зачистку резервуара № 4, в якому зазначено, що "При зачистці резервуару № 4 вибрано 230 л. непридатного автобензину А-80, який було злито в ємність (бочки), а безповоротні втрати при зачистці склали 105л.". Тобто, ФОП ОСОБА_1 використати в господарській діяльності бензин А- 80 в кількості 335 л не міг, оскільки 230 л - непридатний бензин, 105 л - безповоротні втрати. Зазначене підтверджує його невикористання в господарській діяльності.

Пунктом 189.1 ст. 189 ПКУ визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПКУ база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Тобто, у разі здійснення операції зі списання товарно-матеріальних цінностей вони починають використовуватись в операціях, що не пов`язані з господарською діяльністю такого платника податку.

Відповідно у разі списання ТМЦ, у зв`язку з невикористанням в господарській діяльності, підприємство зобов`язане нарахувати податкові зобов`язання згідно з абзацом «г» п. 198.5 ст. 198 ПКУ не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається їх списання.

Отже, ФОП ОСОБА_1 не нараховано податкові зобов`язання по податку на додану вартість по придбаному бензину А-80 на загальну суму ПДВ 1156 грн., використання якого в межах господарської діяльності документально не підтверджено.

Враховуючи зазначене, податкове повідомлення рішення № в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 1445,00 грн є правомірним, а позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

В ході перевірки встановлені випадки списання паливно-мастильних матеріалів на власні потреби без документального підтвердження використання в межах господарської діяльності, які при придбанні було віднесено до складу податкового кредиту податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме: дизельного палива, бензину А-92, бензину А- 95, оливи М10Г.

Дані придбання підтверджуються Єдиним реєстром податкових накладних, додатком 5 "Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до податкових Декларацій з ПДВ та Автоматизованою системою співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Позивачем надано розрахункові відомості (акти списання) собівартості бензину А-92, А-95, оливи М10Г, що використані для господарських потреб в підприємницькій діяльності за 2017 рік, за 2018 рік, в яких зазначено автомобілі: ГАЗ 53, ИЖ 2715; AUDI Q7, КАМАЗ 5410.

Разом з тим, надані позивачем докази належності зазначених автомобілів позивачу і використання їх в господарській діяльності не є належними і допустимими.

Суд зазначає, що надані позивачем договори оренди транспортного засобу (укладені з фізичною особою ОСОБА_3 ) є нотаріально не посвідчениими, що є порушенням ст. 799 Цивільного кодексу України. Так, даною нормою передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення; а відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст. 215 ЦК України).

Щодо автомобіля ИЖ 2715, ні перевіркою, ні позивачем на надано підтвердження підстав володіння та користування таким транспортним засобом.

Отже, надані ФОП ОСОБА_1 розрахункові відомості (акти списання) собівартості бензину А-92, А-95, оливи М10Г, в яких зазначено автомобілі: ГАЗ 53, ИЖ 2715, не підтверджують використання таких у господарській діяльності.

Надані розрахункові відомості (акти списання) бензину А-92, А-95, оливи М10Г, дизельного палива, газу за 2017, 2018 роки не доводять використання вказаних ПММ в господарській діяльності.

Згідно з п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Крім цього, згідно п.14.3-14.4 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, облік нафти і нафтопродуктів у фізичних величинах (за об`ємом, масою) ведеться безпосередньо матеріально відповідальними особами, а бухгалтерська служба підприємства здійснює їх кількісно-грошовий облік.

Матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП (додаток 34), у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня.

Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою N 7-НП.

Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів резервуарами місткістю до 100 м. куб., ведення обліку для кожного резервуара не є обов`язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Таким чином, до документального забезпечення господарських операцій з нафтопродуктами існують додаткові вимоги. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року по справі №803/3408/15.

Отже, надані позивачем акти списання, із самостійним визначенням кількості пального, та причини його використання (переговори з покупцями, постачальниками, ремонт техніки, підписання договорів) самі по собі не є підтверджуючими витрати документами. Позивачем неправомірно віднесено до складу витрат вартість пального.

Таким чином, позивачем не надано документів та не доведено факту щодо використання дизельного палива, бензину А-92, бензину А-95, оливи М10Г в процесі здійснення своєї господарської діяльності. В результаті віднесення до складу податкового кредиту суми, яка документально не підтверджена використанням в межах господарської діяльності, ФОП ОСОБА_1 не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Внаслідок чого, на порушення п.200.1 ст.200 Податкового Кодексу України занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму 16331,11 грн. за 2017-2018 роки.

Згідно з п.п. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі №620/3739/18 зазначено, що використання платником податків певних активів поза межами його господарської діяльності зумовлює виникнення в нього зобов`язання скласти та зареєструвати відповідну податкову накладну і обчислити за нею його податкові зобов`язання.

Отже, платник податку у випадку невикористання у господарській діяльності придбаних товарів/послуг, по яких був сформований податковий кредит (списання товарів не пов`язане з провадженням господарської діяльності, оскільки такі товари уже не будуть у ній використані), зобов`язаний у податковому періоді, в якому відбувається списання з балансу таких товарів/послуг нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу.

В результаті віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ при придбані вищевказаного дизельного палива, бензину А-92, А-95, оливи М10Г, використання якого в господарській діяльності позивача документально не підтверджено, ФОП ОСОБА_1 в порушення пункту 198.5. статті 198, п.200.1 ст.200 ПКУ не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість та як наслідок занижено податкові зобов`язання на суму 16331,11 грн., в тому числі: за 2017 рік - 9812,24грн., за 2018 рік -6518,87грн

Враховуючи вищезазначене, податкові повідомлення рішення № від 29.07.2019 року в частині збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 20407,50 грн є правомірним, а в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Також контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПН" № від 29.07.2019, яким встановлено штраф по податку на додану вартість на суму 8 165,56 грн. - 50% від 16331,11 грн.

Відповідно до абз.1 п.120-1.2 ст.120-1 ПК України (яка набрала чинності з 01.01.2017), відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Отже, вказана норма безпосередньо визначає, що штраф застосовується, зокрема, від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Згідно з п.п.14.1.185 п.14.1 ст.14 ПК України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності

Відповідно до п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Враховуючи вказані норми, суд дійшов висновку, що штрафні (фінансові) санкції згідно з п.120-1.2 ст.120-1 ПК України можуть бути застосовані лише у разі, якщо платник податків - продавець товарів/послуг був зобов`язаний, відповідно до вимог ПК України, скласти та зареєструвати податкову накладну, однак своєчасно цього не зробив.

У спірному ж випадку штраф в розмірі 50 відсотків нарахований не від суми ПДВ, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, а від суми ПДВ з вартості товарів/послуг, використаних позивачем не в господарській діяльності. Таким чином, контролюючим органом безпідставно застосовано п.120-1.2 ст.120-1 ПК України за недотримання позивачем п.п. «г» п.198.5 ст.198 ПК України, тому нарахування штрафу в розмірі 8 165,56 грн. є протиправним.

Як наслідок, податкове повідомлення-рішення № від 29.07.2019 слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо несвоєчасного перерахування позивачем ПДФО з нарахованої заробітної плати, суд зазначає наступне.

29.10.2019 відповідачем надано додаткові пояснення, згідно яких в ході проведення перевірки досліджувались первинні документи (відомості по виплаті заробітної плати) позивача, які підтверджують виплату доходу для найманих працівників та дані з інтегрованої картки платника податків, які підтверджують сплату податку на доходи фізичних осіб.

На підставі вказаних документів встановлено, що фактично ФОП ОСОБА_1 здійснював виплату доходу готівковими коштами з каси, однак при цьому здійснював перерахування ПДФО до бюджету з порушенням термінів сплати.

Відповідно до п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. п. 168.1.4 ст. 168 цього Кодексу якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Перевіркою встановлено, що згідно наданої ФОП ОСОБА_1 довідки, кредитове сальдо по податку на доходи фізичних осіб станом на 01.01.2017 - 265,95 грн. Станом на 31.12.2018 кредитове сальдо по податку на доходи фізичних осіб становить 2517,94 грн.

Аванс із заробітної плати, нарахованої за грудень 2018р., в розмірі 3620,08 грн. виплачено працівникам 18.12.2018р. (відомість на виплату готівки від 18.12.2018р. № 38), залишок заробітної плати за грудень 2018р. виплачено працівникам 03.01.2019р. в розмірі 6549,86 грн. (відомість на виплату готівки від 03.01.2019р. №1).

Станом на кінець періоду, який підлягав перевірці, залишається не сплаченою до бюджету у строки, визначенні ст. 168 ПК України сума ПДФО нарахована та утримана за листопад 2018 року в розмірі 1053,38 грн. та за грудень 2018р. в розмірі 512,60 грн.

Відповідно до викладеного вище, на порушення пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п.176.1 ст. 176 ПК України ФОП ОСОБА_1 : 1) несвоєчасно перераховано до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб з виплачених та/або нарахованих доходів у вигляді заробітної плати найманим працівникам в сумі 15252,39 грн., в т.ч. за березень 2018р. - 1180,34 грн., квітень 2018р. - 1799,05 грн., травень 2018р. - 1806,74 грн., червень 2018р. - 2478,14 грн., липень 2018р. - 2517,33 грн., серпень 2018р. - 2225,81 грн., вересень 2018р. - 1455,17 грн., жовтень 2018р. - 1421,60 грн., листопад 2018р. - 368,21 грн.; 2) не перераховано станом на 31.12.2018р. до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб з виплачених та/або нарахованих доходів у вигляді заробітної плати найманим працівникам в сумі 1565,98 грн., в т.ч. за листопад 2018 року в розмірі 1053,38 грн. та за грудень 2018р. в розмірі 512,60 грн.

Отже, враховуючи наявність кредитового сальдо, у позивача існувала заборгованість по сплаті податкових зобов`язань і, відповідно, відбувалася несвоєчасна сплата суми ПДФО.

Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.07.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб на суму 13 768,28 грн. (з яких 1565,98 грн. за податковими зобов`язаннями, 12202,30 грн. - за штрафними санкціями).

При цьому штрафні санкції застосовані у розмірі 25% за перший факт несвоєчасного перерахування суми ПДФО у березні 2018 року, 50% - за другий факт несвоєчасного перерахування у березні 2018 року, 75% - за третій факт несвоєчасної сплати у березні 2018 року. та у подальшому.

Згідно п.127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

У постановах Верховного Суду від 08.02.2019 по справі №804/8801/17, від 12.03.2019 по справі №813/4205/17 та від 14.05.2019 по справі №813/3641/15 зазначено, що підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (50% та 75% суми податку) застосовуються не за сам факт виявлення будь-якого податкового порушення, а за повторне вчинення діянь. Застосування штрафу більшого розміру можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксоване в акті перевірки та у податковому повідомленні-рішенні. У діях позивача не вбачається ознак повторності, оскільки порушення податкового законодавства виявлені в ході проведення однієї перевірки, а відтак має бути застосована штрафна санкція в розмірі 25 % на суму виявлених порушень.

Таким чином, оскільки вищевказані порушення податкового законодавства виявлені в ході проведення однієї перевірки, має бути застосована штрафна санкція в розмірі 25 % (3813,10 грн. з 15252,39 грн. несвоєчасно перерахованого податку) на суму виявлених порушень, тому в частині застосування штрафних санкцій на суму 8389,20 грн. таке податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. В пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року в частині збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 1271,025 грн.

Визнати протиправним та скасувати - податкове повідомлення-рішення форми "ПН" № від 29.07.2019 року, яким встановлено штраф по податку на додану вартість на суму 8 165,56 грн.

Визнати протиправним та скасувати - податкове повідомлення-рішення форми "Д" № від 29.07.2019 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб, пені на суму 8389,20 грн.

Визнати протиправним та скасувати - податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року в частині збільшення грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб на суму 1144,16 грн.

Визнати протиправним та скасувати - податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.07.2019 року в частині збільшення грошового зобов`язання по військовому збору на суму 95,35 грн.

Визнати протиправним та скасувати - вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми "Ф" № від 29.07.2019 року в частині нарахування 1118,73 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 29.07.2019 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 111, 87 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 січня 2020 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап