Справа № 240/11292/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/11292/19

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Шуляк О.Ю.,

за участю: представника позивача - Стахова А.О.,

представник відповідача у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

встановив:

28 жовтня 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, у якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №Ф-201697-51 від 7 жовтня 2019 року, що винесена Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області, про сплату ОСОБА_1 заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7476,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що раніше був зареєстрований, як фізична особа-підприємець та з 1 січня 2016 року до 1 січня 2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування. У подальшому 23 січня 2018 року позивачем помилково було подано річну звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік. Дана помилка мала наслідком подвоєння суми внеску у системах контролюючого органу, у зв`язку з чим контролюючий орган не взяв до уваги сплачені суми внеску за 2017 рік в сумі 8448,00 грн та виніс оскаржувану вимогу, за 2017 рік, що стало підставою звернення позивача з даним позовом.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судового засідання на 4 грудня 2019 року на 15:00.

3 грудня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.37-38), в якому відповідач проти заявлених вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити з підстав, що викладені у відзиві на адміністративний позов. В обґрунтування заперечень пояснив, що згідно з даними інформаційної системи «Податковий блок» позивач на момент винесення оскаржуваної вимоги у період з 4 вересня 2014 року до 23 жовтня 2019 року рахувався фізичною особою-підприємцем у Житомирському управлінні ГУ ДПС у Житомирській області.

За обліковими даними з інформаційної системи за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску за 2017, 2018 роки на загальну суму 7476,28 грн.

Позивачем 9 лютого 2018 року самостійно подано до контролюючого органу звіт зі сплати єдиного внеску, в якому задекларовано суму в розмірі 8448,00 грн. Дана сума вважається узгодженою, а тому має бути сплачена у терміни визначені чинним законодавством.

На думку відповідача ГУ ДПС у Житомирській області правомірно сформовано ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-201697-51 від 7 жовтня 2019 року на суму 7476,28 грн.

4 грудня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (а.с.50-54).

У підготовче засідання 4 грудня 2019 року прибули представник позивача та представник відповідача.

У підготовчому засіданні суд ухвалами від 4 грудня 2019 року, постановленими у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, закрив підготовче засідання та перейшов до розгляду справи по суті, крім того відклав розгляд справи на 17 січня 2020 року на 12:00 з метою надання представнику позивача часу для підготовки відповіді на відзив, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 4 грудня 2019 року (а.с.58-60).

10 грудня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.62-66).

10 січня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення (а.с.71).

У судове засідання 17 січня 2020 року прибув представник позивача, який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві, додаткових поясненнях та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судове засідання 17 січня 2020 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. 17 січня 2020 року на адресу суду електронною від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника у справі (а.с.72).

Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача. Представник позивача при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 23 жовтня 2019 року був зареєстрованим, як фізична особа-підприємець, однак 23 жовтня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис №5034290 про припинення підприємницької діяльності.

Так, позивач був фізичною особою-підприємцем та з 1 січня 2016 року до 1 січня 2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування (група 3, ставка податку 5%, не платник ПДВ), що підтверджується відомостями з відповідного реєстру платників єдиного податку (а.с.16).

Виключення позивача з реєстру платників єдиного податку відбулось на підставі заяви платника про добровільну відмову від спрощеної системи оподаткування.

Водночас, у подальшому 23 січня 2018 року позивач помилково подав річну звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 календарний рік разом з додатком - таблицею 2 (яка стосується фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) замість таблиці 1 (яка мала б бути подана, оскільки стосується загальної системи оподаткування) (а.с.14). Дана помилка платника мала наслідком помилкове подвоєння суми внеску у системах контролюючого органу, у зв`язку з чим контролюючий орган не взяв до уваги сплачені суми внеску за 2017 рік в загальній сумі 8448,00 грн (копії квитанцій додаються, за виключенням червня, серпня, листопада, оскільки квитанції за дані місяці втрачено (а.с.17-25).

17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 7 жовтня 2019 року №Ф-201697-51 про сплату 7476,28 грн недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка винесена ГУ ДПС у Житомирській області. Дана вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивача, покладаючи на нього необґрунтовані суми нарахувань (а.с.11).

Вважаючи, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 7 жовтня 2019 року №Ф-201697-51 про сплату 7476,28 грн недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є безпідставною та протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Правовідносини у даній справі регулюються нормами Податкового кодексу України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

За визначенням пунктів 2, 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пункт 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За правилами, встановленими частиною 2 статті 9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів (далі - органи доходів і зборів) визначено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 (далі - Порядок №435).

Пунктом 2 розділ ІІІ Порядку №435 визначено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Звіт має містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць Звіту. Звіт формується страхувальником або відповідальною особою страхувальника та включає таблиці, наведені у додатках 4-7 до цього Порядку (пункт 2 розділу IV Порядку №435).

Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з додатком 5 до цього Порядку (пункт 10 розділу IV Порядку №435).

Абзацом першим частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку №435 у разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що визначальною підставою для винесення податковим органом вимоги про сплату боргу є наявність у платника заборгованості.

Як було встановлено судом, 23 січня 2018 року позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, в якому помилково було подано річну звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 календарний рік разом з додатком - таблицею 2 (яка стосується фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) замість таблиці 1 (яка мала б бути подана, оскільки стосується загальної системи оподаткування) (а.с.14). Дана помилка платника мала наслідком помилкове подвоєння суми внеску у системах контролюючого органу, у зв`язку з чим контролюючий орган не взяв до уваги сплачені суми внеску за 2017 рік в загальній сумі 8448,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено сплату єдиного соціального внеску за 2017 рік у сумі 8448,00 грн, що підтверджується квитанціями (а.с.17-25).

Чинним законодавством України не передбачено можливості одночасного перебування платника податку на загальній та на спрощеній системі оподаткування. Саме по собі подання невірної звітності (за умови фактичної сплати внеску, що і має місце в даному випадку) не може мати наслідком повторне нарахування тих самих сум внеску, за той самий календарний період, який вже в повному обсязі є оплаченим платником.

З інтегрованої картки платника вбачається, що нарахування, які внесено до інтегрованої картки з єдиного соціального внеску 9 лютого 2018 року є помилковими та виникли через некоректне заповнення таблиці, яка є складовою частиною звіту, і призвели до фактично оподаткування у подвійному розмірі.

Отже у позивача була відсутня заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску. Заборгованість у розмірі 7476,28 грн за даними облікової картки виникла 9 лютого 2018 року у зв`язку із поданням звіту від 23 січня 2018 року із Таблицею 1 Додатку 5, яка передбачена для платників на загальній системі оподаткування, замість Таблиці 2 Додатку 5, яку має подавати платник на спрощеній системі оподаткування.

Як зазначено вище, абзацом третім частини 8 статті 9 Закону №2464-VI визначено обов`язок платників податків, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок, а відповідно до вимог абзацу першого частини 8 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, сплачують платники, які перебувають на загальній системі оподаткування не пізніше 20 числа наступного місяця.

Таким чином, нарахування, які внесено до інтегрованої картки з єдиного соціального внеску 9 лютого 2018 року, є помилковими та виникли через некоректне заповнення таблиці, яка є складовою частиною звіту, і призвели фактично до оподаткування у подвійному розмірі.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач зобов`язаний сплатити самостійно нараховану суму ЄСВ незважаючи на помилковість подання ним такої звітності, а саме помилкового подання звіту із Таблицею 1 Додатку 5, яка передбачена для платників на загальній системі оподаткування, замість Таблиці 2 Додатку 5, яку має подавати платник на спрощеній системі оподаткування, оскільки відсутність норми закону, яка врегульовує внесення виправлень до звіту про суми нарахованого єдиного внеску або його відкликання платником, не може спричиняти звуження прав людини і громадянина, або спричиняти понесення ним невиправданих матеріальних втрат.

Зважаючи на те, що чинним законодавством України не передбачено можливості платником єдиного соціального внеску здійснити виправлення помилки у Звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску після закінчення звітного періоду, та приймаючи до уваги те, що у вказаному вище звіті позивач помилково заповнив Таблицю 1 Додатку 5, яка передбачена для платників на загальній системі оподаткування, замість Таблиці 2 Додатку 5, яку має подавати платник на спрощеній системі оподаткування, а тому суд дійшов висновку, що відповідач протиправно нарахував позивачу борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до оскаржуваної вимоги.

При цьому, суд звертає увагу на те, що помилка, допущена у звітах з єдиного внеску, не є правопорушенням у розумінні частини 4 статті 25 Закону №2464-VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску за 2017 рік перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

З наведеного встановлено, що рішення відповідача не ґрунтуються на нормах законодавства України та фактично призводять до визначення недоїмки зі сплати єдиного внеску за відсутності порушення законодавства, що суперечить вимогам частини 2 статті 19 Конституції України, а отже оскаржувана вимога про сплату боргу є протиправною та підлягає скасуванню.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області №Ф-201697-51 від 7 жовтня 2019 року про сплату ОСОБА_1 заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7476,28 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 27 січня 2020 року.

Суддя Д.М. Гурін