Справа № 360/5072/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5072/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Луганській області про визнання неправомірними рішень та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 29 листопада 2019 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до старшого державного виконавця Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Луганській області Бабіної Світлани Іванівни (далі - державний виконавець), в якому позивач просить:

1) визнати рішення державного виконавця неправомірним і скасувати постанову від 13.05.2019 у виконавчому провадженні № 58593819 про стягнення виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн;

2) визнати рішення державного виконавця неправомірним і скасувати постанову від 16.05.2019 у виконавчому провадженні № 58593819 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 148,44 грн;

3) визнати рішення державного виконавця неправомірним і скасувати постанову від 16.05.2019 у виконавчому провадженні № 58593819 про накладання штрафу на користь держави в розмірі 1700,00 грн;

4) визнати рішення державного виконавця неправомірним і скасувати постанову від 04.06.2019 у виконавчому провадженні № 58593819 про накладання штрафу на користь держави в розмірі 3400,00 грн.

Ухвалою від 03 грудня 2019 року адміністративний позов залишено без руху, запропоновано позивачу протягом семи календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду: позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, та її копії відповідно до кількості, визначених належних сторін у справі; документу про сплату судового збору в розмірі 3073,60 грн.

Позивач 16 грудня 2019 року надала до суду лист про усунення недоліків, до якого додано уточнений адміністративний позов від 12 грудня 2019 року з додатками. В уточненій позовній заяві позивач, серед іншого, визначено відповідачем Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Луганській області, заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 20 грудня 2019 року підстави, зазначені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, визнані судом неповажними, продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, запропоновано подати заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням у ній інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, ніж вказані у позовній заяві.

До суду 20 січня 2020 року від позивача надійшло клопотання від 17.01.2020 про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено, що ухвалою Кремінського районного суду від 04.09.2019 у справі № 414/1064/17 провадження щодо визнання неправомірними постанов державного виконавця від 13.05.2019 про стягнення виконавчого збору, від 16.05.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, від 16.05.2019 про накладання штрафу на користь держави, від 04.06.2019 про накладання штрафу на користь держави закрито, а щодо постанов від 12.03.2019 про відкриття виконавчого провадження і від 04.06.2019 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/414/7/2018 продовжено.

Ухвала Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2019 оскаржена до Луганського апеляційного суду та за наслідками перегляду залишена без змін, і встановлена юрисдикція адміністративного суду. Постанова Луганського апеляційного суду винесена 11.11.2019, повний текст постанови складено 14.11.2019, повний текст постанови отримано позивачем 18.11.2019 поштовим зв`язком. Після отримання і ознайомлення з повним текстом постанови, 26.11.2019 підготовлено позовну заяву і поштовим зв`язком направлено до Луганського окружного адміністративного суду.

Позивач зазначає, що мала право на касаційне оскарження постанови Луганського апеляційного суду від 11.11.2019 протягом тридцяти днів з дня вручення повного судового рішення. Строк касаційного оскарження сплив лише 18.12.2019. На думку позивача, саме з цієї дати почався перебіг строку на оскарження первісно оскаржуваного рішення державного виконавця в порядку іншого - адміністративного судочинства, оскільки це б відповідало принципу сталості судової системи.

Розглянувши подане позивачем клопотання, суд вважає вказані у клопотанні підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом неповажними з огляду на таке.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Девеер проти Бельгії»).

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Частинами першою, другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (пункт 1 частина друга статті 287 КАС України).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому десятиденний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

З позовної заяви слідує, що між сторонами виник спір щодо правомірності прийнятих державним виконавцем рішень, відповідно, до спірних відносин підлягає застосуванню 10 денний строк звернення до адміністративного суду.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, позивач спочатку звернулася за оскарженням постанов державного виконавця у виконавчому провадженні № 58593819 в порядку цивільного судочинства до Кремінського районного суду Луганської області.

За клопотанням представника стягувача ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2019 у справі № 414/1064/17 закрито провадження в частині визнання неправомірними постанов державного виконавця у виконавчому провадженні № 58593819 від 13.05.2019 про стягнення виконавчого збору, від 16.05.2019 про стягнення з боржника витрат у виконавчому провадженні, від 16.05.2019 про накладення штрафу, від 04.06.2019 про накладення штрафу.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2019 у справі № 414/1064/17, яку розглянуто судом апеляційної інстанції у відкритому судовому засіданні 11.11.2019 за участю, зокрема, й заявниці ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 11.11.2019 проголошена вступна та резолютивна частини постанови Луганського апеляційного суду від 11.11.2019 по справі № 414/1064/17, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2019 у справі № 414/1064/17 залишено без змін.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що оскарження постанов державного виконавця з порушенням юрисдикції суду, що має вирішувати таку справу, є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Однак, про необхідність звернення за оскарженням цих рішень державного виконавця до адміністративного суду позивачу стало достеменно відомо ще 11.11.2019, коли ухвала Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2019 у справі № 414/1064/17 набрала законної сили.

Так, як слідує з постанови Луганського апеляційного суду від 11.11.2019 у справі № 414/1064/17 позивач була присутня 11.11.2019 у судовому засіданні під час розгляду її апеляційної скарги та під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови суду. Відповідно, позивач була обізнана про необхідність звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства вже 11.11.2019.

Таким чином, останнім днем строку для звернення до суду за оскарженням постанов у виконавчому провадженні № 58593819 є 21.11.2019.

Проте, позивач звернулася до адміністративного суду з даним позовом тільки 29.11.2019, направивши позовну заяву поштовим відправленням. Згідно з відбитком штампу на конверті, позовна заява здана на пошту 26.11.2019.

Відповідно, судом встановлено, що позивачем строк звернення до суду з даним позовом пропущений.

Згідно із частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Оцінивши підстави клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд з`ясував, що позивач продовжує дотримуватись хибної позиції, пов`язуючи відлік строку з отриманням повного тексту постанови Луганського апеляційного суду від 11.11.2019 по справі № 414/1064/17.

Так, оскільки позивач була присутня 11.11.2019 у відкритому судовому засіданні в Луганському апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 04.09.2019 у справі № 414/1064/17, суд вважає, що саме в цей день позивачу стало відомо про необхідність звернення з позовом щодо оскарження постанов державного виконавця до адміністративного суду.

Безпідставним, на думку суду, є й посилання позивача на право касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції в порядку цивільного судочинства, оскільки Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) не містить положень, що оскарження рішення апеляційної інстанції в касаційному порядку само по собі зупиняє його дію.

У відповідності до частини першої статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, постанова Луганського апеляційного суду від 11.11.2019 по справі № 414/1064/17 набрала законної сили з моменту її проголошення та підлягає виконанню.

Більш того, позивач не надала до суду доказів, що вона скористалась правом оскарження в касаційному порядку постанови Луганського апеляційного суду від 11.11.2019 по справі № 414/1064/17.

Інших об`єктивних причин, що перешкоджали позивачу вчасно звернутися до суду з позовом про захист порушеного права, у заяві про поновлення строку не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає неповажними підстави, вказані у заяві про поновлення строку звернення до суду, та відмовляє у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 169, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 повернути позивачу.

Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяК.О. Пляшкова