Справа № 201/13182/19
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/13/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2020 року, суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шемета Юрія Станіславовича (третя особа на стороні позивача Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до до інспектора взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шемета Юрія Станіславовича скасування постанови серія ДПО18 № 759900 від 19.11.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, визначивши третьою особа без самостійних вимого на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а.с. 1-4).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 29.11.2019р. відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 24-25).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуваною постановою серії ДПО18 № 759900 від 19.11.2019р. його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 3 ст. 140 КУпАП за те, що 19.11.2019р. об 11 год. 45 хв. в районі газозаправої станції «Корона-газ» (м. Дніпро, вул. Яснополянська, 86/1) він проводив роботи по ремонту кабелевої продукції, не позначив місце проведення робіт відповідно схеми ОДР та не огородивши місце проведення відповідно ДСТУ 8749:2017.

Позивач не погодився з притягненням його до адміністративної відповідальності, вважав, що постанова не відображає дійсних обставин справи, оскільки він ( ОСОБА_1 ) є працівником структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Дніпровський РСП «Украероруху») - інженером-електроніком з експлуатації обладнання електрозв`язку 1-ї категорії. 19.11.2019р. він з бригадою у складі 3-х працівників Дніпровського РСП «Украероруху» проводив аварійно-відновлювальні роботи на діючих лінійно-кабельних спорудах, що знаходяться на балансі Дніпровського РСП «Украероруху».

Роботи проводилися в охоронній зоні лінійно-кабельних споруд, яка передбачена Правилами охорони ліній електрозв`язку, затвердженими постановою КМУ від 29.01.1996р. № 135.

Роботи проводились у робочий час на підставі наряду-допуску на виконання робіт з підвищеною небезпекою, в районі у газозаправної станції «Корона-газ» (м. Дніпро, вул. Яснополянська, 86/1), яка знаходиться за межами м. Дніпра, про що вказує дорожній знак «Кінець населеного пункту» «ДНІПРО» (п. 5.46 ПДР), встановлений на дорозі в 150-200 метрах за напрямом до ж/м Перемога при напрямі руху з ж/м Перемога. Роботи проводились зв`язку з порушенням невстановленими особами азбесто-цементних труб для влаштування кабельних ліній зв`язку, які прокладені під землею, при влаштуванні заїзду - виїзду з газозаправної станції «Корона-газ», які були збудовані з порушенням п. 6 Правил охорони ліній електрозв`язку, затвердженими постановою КМУ від 29.01.1996р. № 135.

Ремонтні роботи здійснювалися у зв`язку із тим, що Дніпровський РСП «Украероруху» не був повідомлений про виконання робіт з влаштування заїзду - виїзду з газозаправної станції «Корона-газ», технічні умови для захисту кабельних ліній зв`язку власники газозаправної станції не отримували та не виконували. Тому влаштування заїзду - виїзду з газозаправної станції «Корона-газ» було зроблено з порушенням законодавства України.

Вважав, що зміст виконаних робіт та місце їх проведення не відповідає складу правопорушення, викладеному у постанові, оскільки ч. 3 ст.140 КУпАП України передбачає відповідальність за: порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

У ДСТУ 8749:2017 вказано, цей стандарт установлює вимоги щодо огородження та організації дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування (далі - доріг) та в межах червоних ліній вулиць та доріг населених пунктів (далі - вулиць).

Однак, роботи проводилися не на автомобільній дорозі, не в межах міста, а в смузі охоронні зони кабельних ліній зв`язку. Тому виконання аварійно-відновлювальних робіт на діючих лінійно-кабельних спорудах в охоронній зоні не підпадає під склад правопорушення, передбачене ч. 3 ст.140 КУпАП України. Вимоги ДСТУ 8749:2017 не можуть бути застосовані до нього, оскільки він не проводив дорожні роботи.

Крім того, його притягнуто до адміністративної відповідальності як звичайного працівника підприємства, а не як особу, на яку покладені обов`язки по дотриманню нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах.

На підставі викладеного, просив скасувати постанову інспектора і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані.

Від відповідача інспектора 2 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Шемета Ю.С. 02.01.2020р. до суду надійшов відзив (а.с. 37), в якому він не погодився із доводами позивача про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначив, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП на тій підставі, що він в Дніпрі по вул. Яснополянська, в районі будинку 86/1, проводив роботи по ремонту кабелевої продукції, не позначивши місце проведення робіт відповідно до схеми ОДР та не огородивши місце проведення відповідно ДСТУ 8749:201.7.

Відповідач вважає, що позивачем, як учасником дорожнього руху, не дотримані вимоги ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.4, 1.5. Правил дорожнього руху. На підставі пп. «а» п. 32.1. позивач мав узгодити з уповноваженими підрозділами Національної поліції свої дії та здійснити огородження в місці проведення дорожніх робіт у відповідності до вимог ДСТУ 8749:2017.

Постанова складена у відповідності до п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015р., з дотриманням вимог 33, 251, 258, 283 КУпАП.

Зазначив, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується показаннями інспекторів УПП, які безпосередньо бачили порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи, а позивачем не доведено у прядку ч. 1 ст. 77, ст. 161 КА України правомірності своїх дій.

На підставі вищевикладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від Департамента патрульної поліції національної поліції України в особі її представника Марченка А.О. (діє на підставі довіреності від 04.01.2019р. а.с. 29), 18.12.2019р. до суду надійшли пояснення, заява про залучення третьою особою (а.с. 127-36), в яких представник Департамента не погоджувався з доводами позивача про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності, з тих самих підстав, що й інспектор УПП, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

З огляду на положення ст. 46 КАС України суддею не знайдено підстав для задоволення клопотання представника Департамента патрульної поліції Національної поліції України про залучення Департамента в якості третьої особи по цій справі.

Позивач 13.01.2020р. надав пояснення на позов та відповідь на пояснення третьої особи - Департамента патрульної поліції національної поліції України (а.с. 38- 51), аналогічні по суті позовним вимогам, у поясненнях наполягав на задоволенні позову.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст.ст. 257, 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вказано в оскаржуваній постанові серії ДПО18 № 759900 від 19.11.2019р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (посвідчення ПП № 806 Дніпровського регіонального структурного підрозділу ДПОПР України), 19.11.2019р. об 11 год. 45 хв., за адресою: м. Дніпро, вул. Яснополянська, 86/1, проводив роботи по ремонту кабелевої продукції, не позначив місце проведення робіт відповідно схеми ОДР та не огородивши місце проведення відповідно ДСТУ 8749:2017, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП (а.с. 5).

Частиною 3 ст. 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Стаття 140 КУпАП міститься у главі 10 КУпАП «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку».

Дії позивача кваліфіковані інспектором УПП як: проведення робіт по ремонту кабелевої продукції, не позначивши місце проведення робіт відповідно схеми ОДР та не огородивши місце проведення відповідно ДСТУ 8749:2017,

Суб`єкт правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП, може бути як загальним, так і спеціальним (посадові особи, громадяни суб`єкти господарської діяльності).

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризує вина як у формі умислу (під час розроблення проектної документації на будівництво, реконструкції та ремонту автомобільних доріг), так і у формі необережності (у разі неприйняття своєчасних заходів для відновлення безпечних умов руху).

Як встановлено з наданих позивачем доказів, позивач ОСОБА_1 є працівником Дніпровського регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України з 28.10.2014р. (згідно з наказом від 28.10.2014р, № 1151/о), займає посаду інженера-електроніка з експлуатації обладнання електрозв`язку першої категорії, про що свідчить довідка від 21.11.2019р. № 4.1.3-43-169 (а.с. 11).

Згідно з довідкою від 27.11.2019р. № 4.1.-11/522/19 ДП обслуговування повітряного руху України, на балансі структурного підрозділу підприємства станом на 27.11.2019р. обліковується: кабельні лінії зв`язку на дільниці ППЦ-04УСМС-44 , інв. № 701807 (а.с. 14).

Відповідно до план-схеми кабельної каналізації електрозв`язку ЦКПР-АТС-68 на ділянці ТК-47-ТК-48, вздовж траси, яка пролягає по вул. Яснополянській, мається місце пошкодження траси прокладення кабельних ліній зв`язку ППЦ-04УСМС-44, інв. № 701807 (а.с. 15).

Як видно з матеріалів справи, 19.11.2019р. у робочий час - з 09 год. 00 хв. до 20.11.2019р. 15 год. 00 хв. на підставі наряду-допуску на виконання робіт з підвищеною небезпекою роботи працівниками Дніпровського РСП «Украероруху» проводилися ремонтні роботи бригадою у складі 3-х працівників інженера ОСОБА_1 , електромонтерів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

Як вказує позивач, роботи проводились в охоронній зоні лінійно-кабельних споруд у зв`язку з порушенням невстановленими особами азбесто-цементних труб для влаштування кабельних ліній зв`язку, які прокладені під землею, при влаштуванні заїзду - виїзду з газозаправної станції «Корона-газ», які були збудовані з порушенням п. 6 Правил охорони ліній електрозв`язку, затвердженими постановою КМУ від 29.01.1996р. № 135.

Згідно з п. 6 Постанови №135 у межах охоронних зон ліній електрозв`язку і навколо випромінюючих споруд електрозв`язку без письмової згоди операторів телекомунікацій, а також без присутності їх представника забороняється: виконувати різного виду будівельні, монтажні, вибухові і земляні роботи, а також розрівнювати грунт за допомогою бульдозера, екскаватора, скрепера, грейдера та іншої землерийної техніки; облаштовувати проїзди та стоянки автотранспорту, тракторів та інших механізмів».

Дніпровський РСП «Украероруху» не був повідомлений про виконання робіт з влаштування заїзду - виїзду з газозаправної станції «Корона-газ», технічні умови для захисту кабельних ліній зв`язку власники газозаправної станції не отримували та не виконували. Отже влаштування заїзду - виїзду з газозаправної станції «Корона-газ» було зроблено з порушенням законодавства України.

На підставі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Учасником дорожнього руху відповідно до п. 1.10. ПДР є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному;

Згідно із п. 1.5. ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Підставою притягнення до відповідальності позивача вказано факт порушення позивачем вимог ДСТУ 8749:2017. В

У самій же постанові не визначено норми матеріального права, які саме порушив позивач. За положенням п. 5.1 СОУ 45.2-6 2006 для позначення місця безпосереднього виконання дорожніх або аварійних робіт на діючих дорогах і вулицях слід застосовувати пересувний знак-сигналізатор небезпеки згідно з Технічними умовами, розробленими, узгодженними та затвердженими у встановленому порядку.

Згідно з ДСТУ 8749:2017 цей стандарт установлює вимоги щодо огородження та організації дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування (далі - доріг) та в межах червоних ліній вулиць та доріг населених пунктів (далі - вулиць).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях (ст. 10 Закону).

Органом управління у Дніпропетровській області є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Основними функціями Служби є утримання мережі автомобільних доріг у належному стані та забезпечення безпеки руху на них, контроль та технічний нагляд за будівництвом і ремонтами дорожніх робіт; вивчення інтенсивності руху та прогнозування розвитку дорожньої мережі; фінансування дорожніх робіт, контроль за ефективним і цільовим використанням коштів, що надходять на фінансування дорожнього господарства.

Статтями 11, 13 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачені обов`язки та відповідальність органу державного управління автомобільними дорогами загального користування.

Зокрема, на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обов`язок із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, організації будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами і нормами (п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 11 Закону). Крім цього, орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування, якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування (п. 1, 2 ст. 13 Закону).

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353 XII зазначено, що, до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху.

Статтею 24 того ж Закону встановлено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Однак, як видно з план-схеми (а.с. 15) роботи проводилися не на самій автомобільній дорозі, а вздовж дороги, як вказує позивач - в смузі охоронні зони кабельних ліній зв`язку (а.с. 15). В оскаржуваному протоколі не вказано, і відповідачем не надано інших доказів того, що ремонтні роботи здійснювалися саме в межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування або в межах червоних ліній вулиць та доріг населених пунктів (згідно з ДСТУ 8749:2017), що виключає відповідальність суб`єкта правопорушення як учасника дорожнього руху.

Крім того, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як працівника підприємства під час виконання трудових обов`язків. Як було встановлено, з довідки від 21.11.2019р. № 4.1.3-43-169, позивач ОСОБА_1 є працівником Дніпровського регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України з 28.10.2014р. (згідно з наказом від 28.10.2014р, № 1151/о), займає посаду інженера-електроніка з експлуатації обладнання електрозв`язку першої категорії (а.с. 11).

В оскаржуваній постанові його особу було встановлено відповідачем згідно посвідчення ПП № 806 (а.с. 5).

За положеннями п. 7.1 розділу «Облаштування місць проведення робіт» СОУ 45.2-6 2006 підготування та облаштування місця проведення робіт технічними засобами ОДР провадиться за схемою ОДР, складеною майстром (виконробом), у якій визначається необхідна кількість тимчасових технічних засобів ОДР для облаштування ділянки виконання робіт, їх види, типи, типорозміри, у тому числі застосування пересувного знака небезпеки.

Тобто, для настання відповідальності позивач мав порушити вимоги схеми ОДР. Порушити ж вимоги СОУ позивач може лише у випадку наявності у нього нормативно-закріпленої відповідальності за проведення/організацію робіт.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є працівником Дніпровського регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України. Проте, що позивач є посадовою особою, яка є відповідальною за проведення робіт, доказів суду не надано, у зв`язку із чим, вважаю, що відповідачем у порядку ч. 2 ст. 77 КА України, не доведено, що позивач є спеціальним суб`єктом відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП - посадовою особою або суб`єктом господарської діяльності, який відповідає за організацію безпеки дорожнього руху при проведенні ремонтних робіт.

Таким чином, незрозумілою є позиція відповідача стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за незабезпечення безпеки дорожнього руху та невстановлення відповідних технічних засобів організації дорожнього руху за ч. 3 ст.140 КУпАП.

Зазначаючи в оскаржуваній постанові факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, відповідач в порушення вимог ч. 2 ст.283 КУпАП не зазначив конкретно в чому виразилося порушення, не вказав нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а лише формально послався на те, що ОСОБА_1 порушив норми ДСТУ 8749:2017.

Слід зазначити, що жодних показань інспекторів УПП, які безпосередньо бачили порушення позивачем вимог ПДР, на що відповідач посилається у своєму відзиві, суду не надано, відомості про них в оскаржуваній постанові також відсутні.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто сукупності встановлених законом об`єктивної і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Всупереч вимогам ст.ст. 72 - 77 КАС України, ст. 251 КУпАП матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Дослідивши надані докази суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні підтверджуючі дані, що правопорушення до якого він був притягнутий відноситься до його компетенції. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає до скасування.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 139 КАС України, враховуючи результат розгляду справи, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до приписів ст.ст. 246, 245 КУпАП вирішується органом (посадовою особою), уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, а не адміністративним судом під час розгляду адміністративного позову, предметом якого є оскарження рішення такого органу (особи).

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 14-2, 122, 219, 251, 265-4, 279-1, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 72-79, 139, 243, 255, 257, 268, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шемета Юрія Станіславовича (третя особа на стороні позивача Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовільнити.

Скасувати постанову серії серії ДПО18 № 759900 від 19 листопада 2019 року інспектора взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шемета Юрія Станіславовича, винесену по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. (ч. 4 ст. 286 КАС України).

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч.5 ст.250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.С. Наумова