Справа № 160/11645/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Справа № 160/11645/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Армаліт" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.05.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Армаліт" звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить:

- визнати незаконним та скасувати податкового повідомлення-рішення відповідача № від 21.05.2019р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що не погоджується із вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням щодо застосування до позивача штрафу у розмірі 17291,63 грн. за порушення граничних строків реєстрації у ЄРПН податкової накладної №45 від 26.07.2018р. на 1 календарний день посилаючись на те, що наведена податкова накладна була направлена в електронному вигляді відповідачеві 15.08.2018р. о 18:04 год. протягом операційного дня, який триває з 8-ої до 20-ої години, тобто вчасно. Позивач вказує на те, що протягом операційного дня йому не було надіслано квитанції про прийняття, неприйняття або зупинення реєстрації податкової накладної, а тому, згідно п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна №45 від 26.07.2018р. вважається зареєстрованою в ЄРПН 15.08.2018р. За таких обставин, позивач вважає, що ним не було порушено п.201.10 ст.201 ПК України та нарахування за оспорюваним податкових повідомленням-рішенням штрафу позивачеві у розмірі 10% від суми ПДВ 17291,63 грн. на підставі ст.120-1 ПК України є незаконним. Також, у позові позивач зазначає про те, що згідно попереднього розрахунку його судові витрати з урахуванням сплати судового збору складають 8821,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на численні рішення Верховного Суду. У відповіді на відзив від 24.12.2019р. позивача посилається на ті ж самі обставини (а.с.48-52).

Ухвалою суду від 25.11.2019р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с.2).

20.12.2019р., на виконання вимог вказаної ухвали суду, відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити посилаючись на те, що посадовою особою відповідача була проведена камеральна перевірка позивача з питань своєчасності реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених за липень 2018р. та зареєстрованих в ЄРПН 16.08.2018р., за результатами якої було виявлено порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН податкової накладної, яка складена за липень 2018 року на загальну суму ПДВ 172916,25 грн. Так, як зазначає відповідач, податкова накладна №45 від 26.07.2018р. була доставлена до центрального шлюзу ДФС України та прийнята 16.08.2018р. о 08 год. 03 хв. 32 сек., згідно наявної в ЄРПН інформації не встановлено інших направлень даної податкової накладної для реєстрації. Щодо посилань позивача про направлення спірної податкової накладної для реєстрації в ЄРПН саме 15.08.2018р., то відповідач вказує на відсутність доказів, які б підтверджували дані обставини, оскільки позивачем надана квитанція невідомого походження, відповідно до якої неможливо ідентифікувати ані програмне забезпечення за допомогою якого нібито здійснювалося її направлення, ані номенклатури або будь-яких інших реквізитів, ані даних які б свідчили про конкретну дату та час доставлення податкової накладної до ДФС України та доводили б відсутність технічних проблем в програмному забезпеченні та мережевих сполученнях позивача. За викладеного, відповідач вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення правомірним та таким, що прийнято відповідно до норм діючого законодавства та в установленому порядку, а вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.27-28).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 24.01.2020р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Армаліт" з 02.03.2009р. зареєстровано як юридична особа за адресою: 49018, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Парусний, буд.9, кв.120 є платником ПДВ, що підтверджується наявними у матеріалах справи відомостями з ЄДРПОУ та копією акту перевірки від 08.04.2019р., які сторонами не оспорюються (а.с.29,38).

08.04.2019р. посадовою особою контролюючого органу була проведена камеральна перевірка позивача з питання своєчасності реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних складених за липень 2018р., за результатами якої був складений акт за №19861/04-36-50-41/31576697 за висновками якого встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації по одній податковій накладній, а саме: несвоєчасність реєстрації податкової накладної №45 від 26.07.2018р. з граничним строком реєстрації 15.08.2018р., а фактичною датою реєстрації 16.08.2018р., тобто кількість днів прострочення становить 1 календарний день, що підтверджується змістом копії наведеного акту перевірки (а.с.29,38).

На підставі наведеного акту перевірки, контролюючим органом 21.05.2019р. було прийнято податкове повідомлення-рішення форми Н за № за яким до позивача застосовано штрафні санкції за затримку реєстрації податкової накладної №45 від 26.07.2018р. на суму ПДВ 172916,25 грн. у ЄРПН сума штрафу становить 17291,63 грн. (а.с.15-16,30 зворот-31,39 зворот -40).

В подальшому, позивачем вживалися заходи адміністративного оскарження такого податкового повідомлення-рішення, проте рішенням №70037/10/04-36-10-01-09 від 14.06.2019р. скаргу позивача було повернуто без розгляду, що підтверджується змістом відповідного рішення (а.с.20-21).

Позивач просить визнати незаконним і скасувати наведене податкове повідомлення-рішення посилаючись на те, що вказана податкова накладна була направлена в електронному вигляді відповідачеві 15.08.2018р. о 18:04 год. протягом операційного дня, який триває з 8-ої до 20-ої години, тобто вчасно, проте відповідачем квитанцію про її про прийняття, неприйняття або зупинення реєстрації податкової накладної у цей день позивачеві не направлено в порушення вимог ст.201 ПК України, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі ст.120-1 ПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.60 п.14.1 ст.14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних (далі ЄРПН) реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з нормами пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно п.3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010р., встановлено, що операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Пунктом 120-1.1 ст.120-1 ПК України визначено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платника податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у розмірі, зокрема, 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що на позивача покладено обов`язок по складанню податкових накладних та реєстрації їх у Єдиному реєстрі податкових накладних у строк, зокрема, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені щодо реєстрації податкових накладних складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, а, відповідно, на контролюючий орган покладено обов`язок зареєструвати таку податкову накладну в ЄРПН та надати відповідну квитанцію платнику податків, при цьому, у разі не надіслання такої квитанції податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Так, із наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що ТОВ "Армаліт" була складена податкова накладна №45 від 26.07.2018р. (з граничним строком реєстрації у ЄРПН 15.08.2018р.), яка була направлена для реєстрації у ЄРПН 15.08.2018р. о 18:04 год., що підтверджується копіями відповідної податкової накладної та Квитанцій про її направлення для реєстрації (а.с.17-19).

Проте, зазначена податкова накладна була зареєстрована контролюючим органом в ЄРПН лише 16.08.2019р., що підтверджується копією Квитанції від 16.08.2018р. про її прийняття (а.с.32,40-зворот).

За викладених обставин та з урахуванням того, що позивачем податкова накладна №45 від 26.07.2018р. була направлена на реєстрацію 15.08.2019р. о 18:04 год., тобто в межах граничного строку, визначеного нормами п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, вказана податкова накладна не була зареєстрована контролюючим органом саме 15.08.2019р. не з вини платника податку та відповідної квитанції згідно до приписів п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України позивач не отримував від контролюючого органу, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за затримку реєстрації в ЄРПН наведеної податкової накладної на 1 календарний день.

Отже, направлення позивачем податкової накладної №45 від 26.07.2018р. для реєстрації в ЄРПН 15.08.2018р. о 18:04 год. (протягом операційного дня) та не направлення контролюючим органом на адресу позивача квитанції про її реєстрацію, прийняття/неприйняття або зупинення реєстрації у цей день свідчить про те, що порушення граничних термінів реєстрації вказаної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, в даному випадку, відбулося за відсутності вини платника податків та з незалежних від нього причин.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 06.03.2018р. у справі №826/15637/16 та від 26.06.2018р. у справі №806/2219/16, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, відповідачем жодних підстав та доказів правомірності застосування до позивача штрафу у розмірі 17291,63 грн. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної №45 від 26.07.2018р. у ЄРПН з урахуванням аналізу норм податкового законодавства та встановлених обставин справи, суду не надано.

Є безпідставними, необґрунтованими та відхиляються судом посилання відповідача у відзиві на позов, щодо направлення спірної податкової накладної для реєстрації в ЄРПН саме 15.08.2018р., на відсутність доказів, які б підтверджували дані обставини, оскільки позивачем надана квитанція невідомого походження, відповідно до якої неможливо ідентифікувати ані програмне забезпечення за допомогою якого нібито здійснювалося її направлення, ані номенклатури або будь-яких інших реквізитів, ані даних які б свідчили про конкретну дату та час доставлення податкової накладної до ДФС України та доводили б відсутність технічних проблем в програмному забезпеченні та мережевих сполученнях позивача, так як вказане спростовується змістом копій квитанцій про направлення позивачем спірної податкової накладної для реєстрації в ЄРПН саме 15.08.2018р. о 18:04 год. із зазначенням всіх необхідних реквізитів, які суд визнає належними доказами у розумінні ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.18,19).

В той же час, позивачем надано достатньо належних, достатніх та допустимих доказів, які свідчать про те, що податкова накладна №45 від 26.07.2018р. була направлена на реєстрацію в ЄРПН 15.08.2018р. о 18:04 год., тобто у строки, визначені нормами Податкового кодексу України, а відповідно, у відповідача не було підстав для застосування штрафу за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням за несвоєчасну реєстрацію наведеної податкової накладної у ЄРПН у розмірі 17291,63 грн., оскільки відповідач не надав доказів причин не реєстрації податкової накладної у день її направлення та правомірності не направлення квитанцій №1 та №2 у цей день, що визначено п.201.10 ст.201 ПК України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене та перевіривши правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 21.05.2019р., суд приходить до висновку, що, приймаючи наведене податкове повідомлення-рішення щодо застосування до позивача штрафу у розмірі 17291,63 грн., відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення № від 21.05.2019р., відповідачем було порушено права та інтереси позивача, які підлягають судового захисту шляхом саме визнання протиправним (а не незаконним) та скасування наведеного податкового повідомлення-рішення з урахуванням повноважень адміністративного суду, встановлених п.2 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, при прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати сплачуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

За таких обставин, підлягають стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. понесені позивачем згідно платіжного доручення №252 від 15.11.2019р. (а.с.4).

Разом з тим, щодо зазначення позивачем у позові орієнтованого розрахунку судових витрат у розмірі 6900,00 грн. (8821,00 грн. 1921,00 грн. судовий збір), суд не находить правових підстав для їх розподілу та стягнення з бюджетних асигнувань відповідача, так як, по-перше, остаточного розрахунку понесених витрат із зазначенням детального опису виконаних робіт (наданих послуг), часу, витраченого на виконання послуг адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що необхідно для визначення розміру витрат на правничу допомогу та розподілу судових витрат позивачем суду надано не було; по-друге, доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (платіжні документи) позивачем суду не надано; по-третє, вимог про стягнення з відповідача таких витрат позивач у позові не заявляв.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 27.11.2019р. у справі №160/3114/19, яка підлягає застосуванню адміністративним судом відповідно до положень ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Армаліт" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.05.2019р. задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 21.05.2019р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Армаліт" (49018, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Парусний, буд.9, кв.120, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва