Справа № 140/3432/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3432/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною відмову від 21 серпня 2019 року №1147/0-854/0/95-19 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Шацьк в межах ділянки з кадастровим номером :04:009:0362; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення зазначеної земельної ділянки у власність.

В обґрунтування позову вказав, що розглянувши 21 серпня 2019 року його заяву на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі №140/1676/19 відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Шацьк в межах ділянки з кадастровим номером :04:009:0362, мотивуючи тим, що бажана до відведення земельна ділянка за картою-схемою категорій земель належить до земель рекреаційного призначення.

На думку позивача, така підстава для відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України, а відповідно до публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером :04:009:0362 має цільове призначення з шифром «01». Згідно з класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548, до цього шифру належать землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше). Також ОСОБА_1 зазначив, що сусідня земельна ділянка з кадастровим номером :04:009:0121 площею 0,3001 га з цільовим призначенням «01.03» була виділена для ведення особистого селянського господарства. Крім того, вважає безпідставним посилання відповідача на те, що бажана земельна ділянка знаходиться на землях Шацької селищної ради, адже вона розташована за межами населеного пункту смт Шацьк, належить до земель державної форми власності та право розпоряджатися нею перебуває у компетенції Держгеокадастру; також на карті-схемі категорій земель Шацької селищної ради вказана у заяві земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення, а не до земель рекреаційного призначення, як вказано відповідачем у листі.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 27 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.42-48). В обґрунтування цієї позиції вказав, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі 140/1676/19 Головним управлінням розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18 березня 2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,50 га із земельної ділянки кадастровий номер :04:009:0362, яка знаходиться на території Шацької селищної ради Шацького району Волинської області. Листом від 21 серпня 2019 року №1147/0-854/0/95-19 позивача було повідомлено, що зазначене бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Так згідно із затвердженою рішенням Шацької районної ради від 22 травня 2013 року №21/16 схемою землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель Шацької селищної ради Шацького району Волинської області бажана для позивача земельна ділянка за картою-схемою категорій земель належить до земель рекреаційного призначення та за наявними у Схемі планово-картографічними матеріалами (Проект використання та охорони земель) земельна ділянка з кадастровим номером :04:009:0362 віднесена до рекреаційних територій Шацької селищної ради. Також розпорядженням першого заступника голови Шацької районної державної адміністрації від 28 жовтня 2016 року №325 надано дозвіл на розробку детального плану території щодо розміщення масиву для індивідуального дачного будівництва на вищевказаній та сусідній з нею земельних ділянках. Детальний план пройшов громадські слухання у 2017 році, але на сьогоднішній день не затверджений. Тому ГУ Держгеокадастру у Волинській області було рекомендовано ОСОБА_1 обрати іншу бажану до відведення земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної форми власності.

З наведених підстав у задоволенні позову відповідач просив відмовити.

У відповіді на відзив (а.с.77-78) позивач заперечив доводи відзиву та зазначив, що з доданої до відзиву Поземельної книги вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:009:0362 належить до земель сільськогосподарського призначення.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач просив відмовити у задоволенні позову, підтримуючи доводи відзиву (а.с.84-87).

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ Держгеокадастру у Волинській області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 80).

Перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, шляхом дослідження письмових доказів суд встановив такі обставини.

18 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із заявою від 15 березня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Шацької селищної ради Шацького району Волинської області за межами населеного пункту у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,5 га із земельної ділянки кадастровий номер :04:009:0362 (а.с.49). Листом від 08 квітня 2019 року №М-579/0-384/0/95-19 ГУ Держгеокадастру у Волинській області повідомило позивача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вказавши, що перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації в другому кварталі 2019 року на території Волинської області, є визначеним; земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність для ведення особистого селянського господарства, не входить до вищезазначеного переліку (а.с.58).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі №140/1676/19 визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 08 квітня 2019 року у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою для відведення земельної ділянки у власність та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Шацьк у межах ділянки з кадастровим номером :04:009:0362 (а.с.58-61).

Листом від 21 серпня 2019 року №1147/0-854/0/95-19 ГУ Держгеокадастру у Волинській області з посиланням на частину сьому статті 118 Земельного кодексу України повідомило ОСОБА_1 , що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідач зазначив, що згідно із затвердженою схемою землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель Шацької селищної ради Шацького району бажана до відведення земельна ділянка за картою-схемою категорій земель належить до земель рекреаційного призначення; одночасно рекомендовано обрати іншу бажану до відведення земельну ділянку (а.с.62).

Позивач, не погоджуючись із такою відмовою ГУ Держгеокадастру у Волинській області, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Відповідно до підпункту «б» частини першої статті 81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності.

За змістом частин першої - другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Підпунктом «а» частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Як встановлено підпунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення селянського господарства в розмірі не більше 2,00 гектара.

Частиною шостою статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року №333 (наказ зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за №1391/29521; далі - Положення №333) Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Таким чином, наведені вище норми законодавства дають підстави для висновку, що у даному випадку відповідач має виключні повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства.

В свою чергу, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а та враховуються судом при вирішення даного спору в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Як убачається з матеріалів справи, у своєму листі, яким ОСОБА_1 повідомлено про результати розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність та фактично відмовлено у її задоволенні, ГУ Держгеокадастру у Волинській області процитовано усю статтю 118 ЗК України та зазначено, що бажана до відведення земельна ділянка за картою-схемою категорії земель належить до земель рекреаційного призначення.

Поділ земель на категорії обумовлене статтею 19 ЗК України; критерієм розмежування земель є їх цільове призначення. За цільовим призначенням розрізняють такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі рекреаційного призначення та ін.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення (частини перша, друга статті 20 ЗК України).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

У свою чергу, відповідно до статей 50, 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Частина перша статті 52 Кодексу передбачає, що землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом (частини третя - четверта статті 52 Кодексу).

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за №1011/18306; далі - КВЦПЗ), для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі застосовуються код та цільове призначення земель (пункт 1.2 розділу І КВЦПЗ).

В розумінні статті 1 Закону України від 07 липня 2011 року №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон №3613-VI) Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастрова карта (план) - графічне зображення, що містить відомості про об`єкти Державного земельного кадастру.

Відповідно до положень частини першої, восьмої статті 9 вказаного Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Частиною першою статті 15 Закону №3613-VI передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону №3613-VI відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: а) щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення; на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель; б) щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони); на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Частинами першою-третьою статті 24 Закону №3613-VI визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів (частина перша статті 25 Закону №3613-VI).

Матеріали справи містять витяг з публічної кадастрової карти України стосовно земельної ділянки :04:009:0362, відповідно до якого ця земельна ділянка має цільове призначення 01.03 - для ведення особистого селянського господарства.

Землі рекреаційного призначення за КВЦПЗ мають код 07, зокрема: 07.1- для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; 07.02 - для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту; 07.03 - для індивідуального дачного будівництва; 07.04 - для колективного дачного будівництва; 07.05 - для цілей підрозділів 07.01-07.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду.

На виконання ухвали суду від 27 листопада 2019 року відповідач надав копію Поземельної книги :04:009:0362 (кадастровий номер земельної ділянки), відкритої 08 листопада 2013 року. У розділі 1 «Земельна ділянка. Загальні відомості» вказано, що дана земельна ділянка загальною площею 3,2993 га розташована на території Шацької селищної ради (за межами населеного пункту) та за цільовим призначенням належить до земель сільськогосподарського призначення (код 01); водночас, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с.65-74).

Разом з тим, свою позицію щодо правомірності відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач обґрунтовує невідповідністю місця розташування бажаної для позивача земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель Шацької селищної ради, затвердженої рішенням Шацької районної ради від 22 травня 2013 року №21/16: земельна ділянка належить до земель рекреаційного призначення.

Однак таких доказів суду не надано. Водночас, витяг з публічної кадастрової карти України, кольорові фотоматеріали карти-схеми категорій земель Шацької селищної ради, долучені позивачем до позовної заяви (а.с.11-13, 16-17), у співставленні з чорно-білим викопіюванням із схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Шацької селищної ради із самостійно зробленими відповідачем позначеннями приналежності окремих земельних ділянок до рекреаційних територій (а.с.63) не дають суду підстав для висновку про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:009:0362, у межах якої позивач зазначив бажану для відведення у власність земельну ділянку, належать до земель рекреаційного призначення, а з огляду на відомості Поземельної книги :04:009:0362, ця земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення. За відомостями публічної кадастрової карти України сусідні земельні ділянки з кадастровими номерами :04:009:0363 та :04:009:0121 теж мають цільове призначення 01 (тобто, належать до земель сільськогосподарського призначення), при цьому остання площею 0,3001 га вже передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач не підтвердив, що обрана позивачем земельна ділянка не відповідає схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці, затвердженої у встановленому порядку.

Так відповідно до частин першої, другої статті 45 Закону України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються з метою визначення перспективи щодо використання та охорони земель, для підготовки обґрунтованих пропозицій у галузі земельних відносин, організації раціонального використання та охорони земель, перерозподілу земель з урахуванням потреби сільського, лісового та водного господарств, розвитку сіл, селищ, міст, територій оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення тощо. Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються щодо території відповідного району, села, селища, міста. Порядок погодження схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць визначає стаття 186 ЗК України.

Оскільки викопіювання із схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Шацької селищної ради не дають можливості встановити, що земельна ділянка із кадастровим номером :04:009:0362 має інше цільове призначення, ніж те, що вказане у Поземельній книзі та відомостях публічної кадастрової карти України, то слід дійти висновку, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та підтвердження своїх доводів.

У відзиві та у запереченні на відповідь на відзив відповідач також посилається на розпорядження першого заступника голови Шацької районної державної адміністрації від 28 жовтня 2016 року №325, яким надано дозвіл на розробку детального плану території щодо розміщення масиву для індивідуального дачного будівництва на земельних ділянках з кадастровим номером :04:009:0363 площею 6,5764 га та з кадастровим номером :04:009:0362 площею 3,2993 га. Разом з тим, відповідач сам стверджує, що на сьогоднішній день детальний план території не затверджений (хоч громадські слухання відбулися ще у 2017 році).

Окрім того, згідно з частинами першою-другою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду доказів зміни цільового призначення земельної ділянки, на яку у своєму клопотанні вказав ОСОБА_1 .

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було доведено належність земельної ділянки з кадастровим номером :04:009:0362, в межах якої ОСОБА_1 просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, до земель рекреаційного призначення.

Разом з тим, визначаючись щодо позовних вимог, заявлених позивачем, суд не може залишити поза увагою, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області за результатами розгляду заяви позивача від 15 березня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,50 га із земельної ділянки кадастровий номер :04:009:0362 не прийняв рішення у встановленому порядку, а лише листом від 21 серпня 2019 року №1147/0-854/0/95-19 повідомив про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення вказаної земельної ділянки у власність.

У свою чергу, пунктом 8 Положення №333 передбачено, що Головне управління Держгеокадастру в області у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відтак, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

В межах даного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа від 21 серпня 2019 року №1147/0-854/0/95-19.

Лист відповідача від 21 серпня 2019 року №1147/0-854/0/95-19 у відповідь на заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за змістом та формою не може вважатись «відмовою» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Відсутність належним чином оформленого наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, а тому він діяв не у спосіб, визначений ЗК України.

У даному випадку повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано частиною шостою статті 118 ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Такі повноваження не є дискреційними (такі правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17, від 05 березня 2019 року у справі №2040/6320/18).

У свою чергу, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

В матеріалах справи не містяться докази, що свідчать про відсутність можливості відповідача прийняти обґрунтоване та законне рішення, врахувавши висновки суду про те, що невідповідність місця розташування вказаної у клопотанні позивача земельної ділянки затвердженій у встановленому порядку схемі землеустрою і техніко-економічному обґрунтуванню використання та охорони земель Шацької селищної ради Шацького району відповідачем не доведена.

Відтак, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах ділянки із кадастровим номером :04:009:0362. Оскільки заява ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою розглянута з порушенням норм ЗК України, то суд вважає, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача розглянути дану заяву з прийняттям відповідного рішення з урахуванням правової оцінки даного питання, викладеної судом. При цьому суд зазначає, що при прийнятті рішення відповідач не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих підстав, які не знайшли свого підтвердження при оцінці судом.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 768,40 грн, що підтверджуються квитанцією від 22 листопада 2019 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.2, 38), - за ставками та у розмірах, визначених пунктом 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичними особами до адміністративного суду адміністративного позову за взаємопов`язаними вимогами немайнового характеру. Решта суми судового збору підлягає поверненню в порядку, визначеному статтею 7 цього Закону.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 67, ідентифікаційний код юридичної особи 39767861) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,50 га на території Шацької селищної ради Шацького району за межами населеного пункту із земельної ділянки з кадастровим номером :04:009:0362.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,50 га на території Шацької селищної ради Шацького району за межами населеного пункту із земельної ділянки з кадастровим номером :04:009:0362 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк