Справа № 729/1446/19
Суддя: Бойко В. І.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 729/1446/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду в м. Бобровиця позовну заяву представника позивача - адвоката Хуторної Світлани Віталіївни, в інтересах ОСОБА_1 , до т.в.о. начальника СРПП №2 Бобровицького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Лисенка Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дії т.в.о. начальника СРПП №2 Бобровицького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Лисенка Олександра Володимировича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП протиправними, скасувати постанову серії ДПО18 №335879 від 07 листопада 2019 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Свої вимоги обгрунтовує слідуючим. Як вбачається з постанови , відповідач капітан поліції Лисенко О.В. зупинив водія ОСОБА_1 07.11.2019 року о 03 год 00 хв. за адресою вул. Застанційна, 11, в с. Кобижча та звинуватив його в тому, що він нібито керував автомобілем без права керування транспортним засобом, а тому 07. 11.2019 о 03 год 20 хв. за тією ж адресою виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 126 КУпАП та наклав на нього штраф.Проте, позивач взагалі не керував ніяким транспортним засобом того дня, а в районі залізничного вокзалу він був, відпочивав із друзями, до нього дійсно підійшли працівники поліції, оскільки мали із ним давні неприязні стосунки, та в грубій формі вимагали від нього документи на мотоцикл, на сидінні якого він сидів та палив, лише набік сидіння, навіть не торкаючись керма, проте, поліцейський не реагував на його заперечення щодо відсутності підстав пред`явити вимогу про надання для перевірки документів на підтвердження правомірності керування транспортним засобом, оскільки він був обізнаний щодо позбавлення його права керування транспортним засобом. Після цього позивач пішов відпочивати до своїх друзів, навіть не маючи уявлення, що відносно нього будуть винесені постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Однак, навіть незважаючи на те, що поліцейський виніс постанову, вважає , що вона складена із грубими порушеннями. Так, у постанові поліцейського зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за інше правопорушення, ніж те, обставини якого наведені у ній, а саме: Відповідач притягнув до відповідальності позивача, згідно постанови, за ч. 3 ст. 126 КУпАП України, а застосував стягнення, яке передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки відповідальність, передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП України взагалі не передбачає штрафу, а лише позбавлення права керування транспортними засобами, а тому, позивач до адміністративної відповідальності притягнутий незаконно. Окрім того, в постанові зазначено, що позивач порушив п. 2.1 (о), але незрозуміло, що саме, якщо це ПДР України, то такого пункту взагалі не існує. Якщо Позивач порушив ПДР України, то поліцейський мав зазначити, яку саме норму ПДР він порушив.Щодо доказів вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, то на підтвердження його вини, згідно постанови, наявна лише копія оскаржуваної постанови.Просить врахувати ч.4 ст.258 КУпАП яка вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.Проте, ніякого розгляду справи взагалі не було, а відповідач, маючи особисті неприязні стосунки із позивачем, підійшовши до позивача, відразу звинуватив його у правопорушенні, а після того як останній пішов відпочивати до своїх друзів, відповідач самостійно розглянувши справу, виніс постанову, яку навіть не вручив Позивачу, а через деякий час, уже складену постанову направив поштою на адресу Позивача. Звертає увагу суду на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Незаконно самостійно розглянувши справу поліцейський Лисенко О.В. не дав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП. Крім того, поліцейський Лисенко О.В. проігнорував вимоги ч.І ст.33 КУпАП, відповідно до якої стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, встановлених цим кодексом.

17 грудня 2019 ухвалою Бобровицького районного суду за вказаним позовом було відкрито провадження та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вищевказана ухвала суду про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам, у якій відповідачу було надано 15-денний строк для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дана ухвала отримана відповідачем 27 грудня 2019.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ДПО 18 №335879 від 07.11.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень. Відповідно до зазначеної постанови, 07.11.2019 о 03 год. 00 хв., ОСОБА_1 в с. Кобижча по вул. Застанційна , 11 , керував мотоциклом ИЖ ПЛАНЕТА-5, н. з. НОМЕР_1, та при цьому не мав права керування транспортним засобом, а саме: був позбавлений права керування транспортним засобом Бобровицьким районним судом від 20.05.2019, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Ч. 3 ст. 126 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Таким чином відповідальність за керування транспортним засобом особою ,позбавленою права керування транспортним засобом , передбачена ч.4 ст. 126 КУПАП, а не за ч. 3 ст. 126 КУпАП , як вказано в постанові.Суд також критично ставиться на посилання відповідача на те ,що позивач порушив п. 2.1 ( о ) ПДР , оскільки такого пункту в ПДР не існує.

Враховуючи наведене суд вважає, що описова частина постанови не відповідає нормам закону, які вказані в ній.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином , доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, як того вимагає саме ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, особою, щодо якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами суду не надано.

Крім того позивач в позовній заяві зазначає , що транспортним засобом 07.11.2019 року не керував, оскільки був позбавлений цього права , а просто сидів на транспортному засобі та відпочивав з друзями . Про це він намагався довести працівнику поліції, але останній на його доводи не реагував. Про те, що відносно нього буде складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності працівник поліції не повідомив , а саму постанову він отримав поштою.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановляє наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Окрім того, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 цього Кодексу).

А згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відомостей щодо роз`яснення позивачу інспектором його прав матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем , не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП. Всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відсутність будь-яких фактичних даних (доказів) у матеріалах справи про винуватість ОСОБА_1 , підтверджують факт відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Отже, суд вважає, що в діях позивача відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, тому оскаржувана постанова винесена безпідставна і її слід скасувати.

Керуючись ст. 5, 6, 9, 77-78, 139, 243-246 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов представника позивача - адвоката Хуторної Світлани Віталіївни, в інтересах ОСОБА_1 , до т.в.о. начальника СРПП №2 Бобровицького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Лисенка Олександра Володимировича про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 №335879 від 07 листопада 2019 року, винесену т.в.о. начальника СРПП №2 Бобровицького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Лисенком Олександром Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області.

Суддя: В.І. Бойко