Справа № 420/6368/19
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6368/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.

представника позивача Ходирєва Ю.В. за ордером,

представника відповідача Щур А.В. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Октябрьский» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішення від 08.10.2019 р. №, №-

І. Суть спору:

Відкрите акціонерне товариство «Октябрьский» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області в якому з урахуванням уточнення просило:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 08 жовтня 2019 року (форма «Р») про збільшення ВАТ «Октябрьский», код за суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 557 883 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят три),00 грн. (за податковим зобов`язанням 371 992,00 грн. та штрафними санкціями 185 961,00 грн.).

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 08 жовтня 2019 року (форма «ПН») про застосування до ВАТ «Октябрьский», код за штрафу у сумі 177 100 (сто сімдесят сім тисяч),00 грн.

ІІ. Аргументи сторін

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку ВАТ «Октябрьский» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2019 р., валютного законодавства за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2019 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 30.06.2019 р., іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2019 р.

За результатами перевірки було складено Акт від 17.09.2019 р. №25/15-32-05-01/00413179 «Про результати документальної планової виїзної перевірки» ВАТ «Октябрьский», код за ЄДРПОУ 00413179.

На підставі зазначеного акту перевірки від 17.09.2019 р. відповідач прийняв податкові повідомлення рішення:

-№ від 08.10.2019 року (форма «Р») про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 557 883 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят три),00 грн. (за податковим зобов`язанням 371 992,00 грн. та штрафними санкціями 185 961,00 грн.);

-№ від 08 жовтня 2019 року (форма «ПН») про застосування до позивача, штрафу у сумі 177 100 (сто сімдесят сім тисяч),00 грн.

Позивач вважає прийняті податкові повідомлення рішення протиправними та такими, що належать до скасування. Оскільки наведені твердження акту перевірки не відповідає дійсності.

Позивач зазначив, що данні книги вагаря за вересень-жовтень 2018 р повністю співпадають з даними рахунку бухгалтерського обліку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» за вересень-жовтень 2018 року.

Також позивач зазначив, що перевіркою нібито встановлено, що в порушення п.201.1, п. 201.10 ст.201 ПК України ВАТ «Октябрьский» не зареєстрував податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 354200 грн., згідно з порушень викладених у п. 3.2.1 розділу 3 акту перевірки воно є безпідставним та незаконним. Оскільки позивач не здійснювало продаж винограду на адресу невстановлених осі та в бухгалтерському обліку підприємства відсутні розбіжністю між кількістю зібраного та кількістю оприбуткованого винограду.

Усі первинні документи, документи бухгалтерського обліку (регістри), податкова звітність ВАТ «Октябрьский» спростовують висновки акту перевірки, відповідають вимогам, встановленим ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та знаходяться на підприємстві.

11.11.2019 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду, та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

02.12.2019 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання суд, продовжив підготовче провадження до 90 днів.

27.12.2019 р. ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання суд, закрив підготовче судове засідання та призначив судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов (а.с.185-189).

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив наступне.

На підставі документів наданих позивачем, під час перевірки встановлені розбіжності між загальною кількістю зібраного врожаю винограду різних сортів (за відомостями книги вагаря) та кількістю оприбуткованого винограду в бухгалтерському обліку підприємства.

Так під час перевірки встановлено, що за даними книги вагаря у вересні 2018 р. надійшло винограду різних сортів у кількості 8271,5 тон, оприбутковано в бухгалтерському обліку (за відомостями рахунку бухгалтерського обліку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва»)- 7951,5 тон у жовтні 2018 р. надійшло винограду різних сортів у кількості 6039,2 тон, оприбутковано в бухгалтерському обліку (за відомостями рахунку бухгалтерського обліку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва») 5853,2 тон.

Таким чином, загальна сума розбіжностей між кількістю зібраного та кількістю оприбуткованого винограду в бухгалтерському обліку позивача склала 506 тон, у тому числі вересень 2018 р. 320 тон, жовтень 2018 р. 186 тон.

Враховуючи відсутність інформації в обліку про оприбуткування товару та відповідно його реалізацію можна зробити висновок про безоплатне надання товару та його продаж на адресу не встановлених осіб.

Отже вартість нереалізованого позивачем винограду невстановленим особам склала 1 771 000,00 грн., без урахування ПДВ, сума ПДВ 354 200,00 грн. Таким чином позивач занизив суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість від операцій з реалізації не облікованого товару (винограду) на адресу невстановлених осіб на суму 354 200,00 грн.

Крім того, позивач сформував кредит за рахунок ПДВ в сумі 17722,00 грн. за податковими накладними отриманими від ТОВ «Одеса Транс 2017». При цьому позивач для підтвердження взаємовідносин з вказаним контрагентом первинних документів не надав.

Отже, позивач відніс до складу податкового кредиту суму ПДВ за податковими накладними без документального підтвердження фактичного придбання товарів (послуг) або здійснення оплати за них, що призвело до завищення значення рядка 10.1 Декларації «Придбання товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» на загальну суму 17722.

Також перевіркою встановлено, що в порушення п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України позивач не зареєстрував податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 354200,00 грн.

26.12.2019 р. представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач не здійснював продаж продукції на адресу не встановлених осіб у нього не виникло обов`язку реєструвати податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються. Суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення з наступних мотивів.

ІІІ. Обставини, встановлені судом

Так, суд встановив, що відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку ВАТ «Октябрьский» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2019 р., валютного законодавства за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2019 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 30.06.2019 р., іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 30.06.2019 р.

За результатами перевірки було складено Акт від 17.09.2019 р. №25/15-32-05-01/00413179 (а.с.24-55) «Про результати документальної планової виїзної перевірки» ВАТ «Октябрьский», код за ЄДРПОУ 00413179, в якому зафіксовані наступні порушення:

1. п.44.1 ст.44, п.185.1, ст..185, п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 371922, 00 грн.

2. п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України не зареєстровано податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 354200,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки від 17.09.2019 р. відповідач прийняв податкові повідомлення рішення:

-№ від 08.10.2019 року (форма «Р») про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 557 883 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят три),00 грн. (за податковим зобов`язанням 371 992,00 грн. та штрафними санкціями 185 961,00 грн. (а.с.22);

-№ від 08 жовтня 2019 року (форма «ПН») про застосування до позивача, штрафу у сумі 177 100 (сто сімдесят сім тисяч),00 грн.(а.с.23).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

IV Джерела права та висновки суду.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 ПК України визначено, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПКУ.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що продаж (реалізація) товарів будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно правовими договорами, які передбачають передачу прав власності та такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг

платником податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Так, в розумінні статті 1 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої-другої статті 9 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Щодо прийнятого відповідачем податкового повідомлення рішення № від 08.10.2019 року (форма «Р») про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 557 883 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят три),00 грн. (за податковим зобов`язанням 371 992,00 грн. та штрафними санкціями 185 961,00 грн.), суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що за даними книги вагаря у вересні 2018 р. надійшло винограду різних сортів у кількості 8271,5 тон, оприбутковано в бухгалтерському обліку (за відомостями рахунку бухгалтерського обліку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва»)- 7951,5 тон у жовтні 2018 р. надійшло винограду різних сортів у кількості 6039,2 тон, оприбутковано в бухгалтерському обліку (за відомостями рахунку бухгалтерського обліку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва») 5853,2 тон. Таким чином, загальна сума розбіжностей між кількістю зібраного та кількістю оприбуткованого винограду в бухгалтерському обліку позивача склала 506 тон, у тому числі вересень 2018 р. 320 тон, жовтень 2018 р. 186 тон.

Відповідач зробив висновок про безоплатне надання товару та його продаж на адресу не встановлених осіб. Отже відповідач вважає, що вартість нереалізованого позивачем винограду невстановленим особам склала 1 771 000,00 грн., без урахування ПДВ, сума ПДВ 354 200,00 грн. Таким чином позивач занизив суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість від операцій з реалізації не облікованого товару (винограду) на адресу невстановлених осіб на суму 354 200,00 грн.

Однак, суд встановив, що наведенні висновки зазначені в акті перевірки спростовую наступним.

Дані книги вагаря за вересень жовтень 2018 р. повністю співпадають з даними рахунку бухгалтерського обліку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» за вересень-жовтень 2018 р. Так за даними книги вагаря у вересні 2018 р. надійшло винограду різних сортів у кількості 7951,5 тон, оприбутковано в бухгалтерському обліку (за відомостями рахунку бухгалтерського обліку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва») 7951,5 тон, у жовтні 2018 р. надійшло винограду різних сортів у кількості 5853,2 тон, оприбутковано в бухгалтерському обліку (за відомостями рахунку бухгалтерського обліку №27 «Продукція сільськогосподарського виробництва»)- 5853,2 тон. Наведена обставина підтверджується випискою з книги вагаря за вересень-жовтень 2018 р., звітом по рахунку 27 за вересень жовтень 2018 р., реєстром винограду з поля за вересень-жовтень 2018 р.(а.с.77-172).

В акті перевірки зазначено, що під час перевірки згідно з документами, наданими до перевірки встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ «Одеса Транс 2017» (попередня назва ТОВ «Катрал Оіл») на загальну суму 106332 грн. з урахуванням ПДВ та, позивач сформував кредит за рахунок ПДВ в сумі 17722,00 грн. за податковими накладними отриманими від ТОВ «Одеса Транс 2017». При цьому позивач для підтвердження взаємовідносин з вказаним контрагентом первинних документів не надав. Однак дане твердження спростовується наступним.

Суд встановив, що позивач сформував податковий кредит за рахунок ПДВ в сумі 17722,00 грн., за податковими накладними отриманими від ТОВ «Одеса Транс 2017», а саме: податкова накладна №170 від 17.01.2017 р. номенклататура товара дизельне паливо, податкова накладна №461 від 30.01.2017 р. номенклататура товара дизельне паливо, податкова накладна №451 від 24.02.2017 р. номенклататура товара дизельне паливо, податкова накладна №232 від 14.02.2017 р. номенклататура товара дизельне паливо, податкова накладна №64 від 06.03.2017 р. номенклататура товара дизельне паливо (а.с.72-76).

Господарські операції між позивачем та ТОВ «Одеса Транс 2017» (попердня назва ТОВ «Катрал Оіл») підтверджуються первинними документами наявними в матеріалах справи (а.с.59-71).

Щодо прийнятого відповідачем податкового повідомлення рішення № від 08.10.2019 року (форма «ПН») про застосування до позивача, штрафу у сумі 177 100 (сто сімдесят сім тисяч),00 грн.(а.с.23), суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями п.201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

В акті перевірки відповідач дійшов висновку, що позивач не зареєстрував податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 354200,00 грн. у тому числі за вересень 2018 року на 224000 грн. за жовтень 2018 р. на 130200 грн., однак зазначені доводи спростовуються. Оскільки, суд встановив, що позивач не здійснював продаж винограду на адресу не встановлених осіб та в бухгалтерському обліку підприємства відсутні розбіжності між кількістю зібраного та кількістю оприбуткованого винограду.

Суд зазначає, що позивач надав належним чином оформлені первинні та бухгалтерські документи, які підтверджують зроблені позивачем витрати та вказують на реальну зміну його майнового стану.

З огляду на те, що позивач правомірно сформував податковий кредит, суми ПДВ, визначені у податкових накладних, сплаченого у повному обсязі, суд приходить до висновку про неправомірність рішення відповідача щодо збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Податковим органом не доведено фактичних обставин, які ставлять під сумнів реальність господарської операції.

Зокрема, податковий орган при виконанні покладених на нього повноважень зобов`язаний діяти на підставі, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України. Не зважаючи на той факт, що Податковим кодексом України встановлене право контролюючого органу на здійснення перевірок (документальних, невиїзних, виїзних, планових та позапланових перевірок), суд наголошує, що у той же час, контролюючий орган позбавлений права на відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб`єктивних припущень, які не мають підтвердження доказами.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч.2 статті 77 КАС України: « В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

З огляду на те, що висновки акту не відвідають дійсним обставинам, висновки відповідача зроблені на підставі припущень, а не перевірених даних та належних доказів, а у позивача всі господарські операції здійснені у відповідності до вимог закону, є реальними та спричинили майнові наслідки, то підстав для донарахування зобов`язань з податку на додану вартість немає, акт є неправомірним, а тому винесене на його підставі податкове повідомлення - рішення належить до скасування.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 2,77,139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 08 жовтня 2019 року (форма «Р») про збільшення ВАТ «Октябрьский», код за суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 557 883 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят три),00 грн. (за податковим зобов`язанням 371 992,00 грн. та штрафними санкціями 185 961,00 грн.).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 08 жовтня 2019 року (форма «ПН») про застосування до ВАТ «Октябрьский», код за штрафу у сумі 177 100 (сто сімдесят сім тисяч),00 грн.

4. Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Відкритого акціонерного товариства «Октябрьский» судовий збір у розмірі 11025 (одинадцять тисяч двадцять п`ять),00 грн.

5. Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

6. Позивач Відкрите акціонерне товариство «Октябрьский», адреса: 67761, Одеська обл., Білгород-Дністровський район, село Олексіївка, .

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5, .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 27 січня 2020 року.

Суддя О.Я. Бойко

.