Справа № 300/1201/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1201/19 пров. № 857/12585/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року (суддя Матуляк Я.П., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліпс» до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліпс» в червні 2019 року звернулося до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати: постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 №25/1009/m.5/2009, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф в сумі 69156 грн.; рішення від 24.06.2019 №14 «Про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)». В обґрунтування позовних вимог покликається на помилковість висновків відповідача про те, що об`єкт «Виробничий цех та складські приміщення на вул. Галицькій, 126 М в м. Рогатин Івано-Франківській області» належить до хімічного виробництва, і відповідно не може відноситись до об`єктів з незначними наслідками (СС1). В той же час, вказаний висновок спростовується матеріалами проектної документації та експертним звітом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі №300/1201/19 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що об`єкт «Виробничий цех та складські приміщення по вул. Галицькій, 126 М в м. Рогатин Івано-Франківській області» належить до першої категорії видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля в силу вимог пункту 6 частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», оскільки потужність об`єкта, призначеного для виготовлення пластмасових виробів різної ємності для забезпечення потреб харчової промисловості із поліетилену високого тиску та поліпропілену, складає 830 т/рік. А відтак, відповідно до положень абзацу 14 частини п`ятої статті 32 Закону України вказаний об`єкт не може бути віднесений до незначних наслідків (СС1), оскільки він підлягає оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля». Отже, замовником будівництва та проектантом безпідставно занижено клас наслідків у проектній документації, та, як наслідком позивачем надано недостовірні дані в частині визначення класу наслідків у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, що й стало підставою для винесення оскаржуваних рішень.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 24.04.2019 ТОВ «Еліпс» направило на адресу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області «Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) / про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ)». Відповідно до вказаного повідомлення позивач повідомив відповідача про початок будівництва об`єкту: «Будівництво виробничого цеху та складських приміщень по вул. Галицька, 126 м, м. Рогатин Івано-Франківської області».

З метою перевірки достовірності даних наведених у вказаному повідомленні про початок виконання будівельних робіт, відповідачем наказом від 26.04.2019 №204-П/1009/1.5/2019, призначено проведення позапланового заходу на об`єкті будівництва: будівництво виробничого цеху та складських приміщень на вул. Галицька, 126м, м. Рогатин Івано-Франківської області та видано направлення №204/1009/m.7/2019. 15.05.2019 у зв`язку із необхідністю продовження термінів проведення позапланового заходу, відповідачем винесено наказ №214-П/1009/1.5/2019 та видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу №214/1009/m.7/2019.

В період з 02.05.2019 по 17.05.2019 головним інспектором будівельного нагляду Мельником М.Я. проведено позаплановий захід нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва - виробничий цех та складські приміщення на вул. Галицькій, 126м в м. Рогатин Івано-Франківської області, замовник ТОВ «Еліпс», за результатами, якого складено акт від 17.05.2019 №214/1009/м.7/2019.

Перевіркою виявлено порушення позивачем вимог абзаців 1, 3 частини першої статті 31, абзацу 14 частини п`ятої статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: проектною організацією та замовником визначено клас наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва СС1 (згідно з розрахунком класу наслідків доданого до пояснювальної записки до робочого проекту) та підтверджено експертною організацією (експертний звіт №09-187-18 від 23.05.2018) в той час, як потужність об`єкта - «Виробничий цех та складські приміщення по вул. Галицькій, 126м в м. Рогатин Івано-Франківської області (виготовлення пластмасових виробів різної ємкості для забезпечення потреб харчової промисловості із поліетилену високого тиску та поліпропілену) - 830 т/рік (відповідно до наведених техніко-економічних показників у пояснювальній записці до робочого проекту та в експертному звіті №09-187-18 від 23.05.2018). Згідно з пунктом 6 частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» цей об`єкт належить до першої категорії видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля (хімічне виробництво, в тому числі виробництво полімерних і полімервмісних матеріалів потужністю понад 10 тонн на рік). Відповідно до абзацу 14 частини п`ятої статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти, які підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля». Отже, проектною організацією і головним архітектором проекту, замовником будівництва та експертною організацією занижено клас наслідків (відповідальності) під час розроблення та затвердження цієї проектної документації. Замовником у повідомленні про початок виконання будівельних робіт надано недостовірні дані в частині визначення класу наслідків.

У зв`язку з виявленими порушеннями за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, 31.05.2019 головним інспектором будівельного нагляду винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності за №25/1009/m.5/2019, якою до ТОВ «Еліпс» за порушення вимог пункту 2 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 69156 гривень.

Також, відповідно до акту перевірки від 17.05.2019, головним інспектором будівельного нагляду сектору по роботі з дозвільними документами управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області прийнято рішення від 24.06.2019 №14 про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 24.04.2019 №ІФ87 «Нове будівництво. Будівництво виробничого цеху та складських приміщень на АДРЕСА_1 Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області».

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 №25/1009/m.5/2009 та рішенням від 24.06.2019 №14 «Про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що твердження відповідача про неможливість віднесення до об`єктів з незначними наслідками (СС1) об`єкту будівництва «Нове будівництво. Будівництво виробничого цеху та складських приміщень по АДРЕСА_1 Галицька, 126 м в м. Рогатині Івано-Франківської області» є помилковими, і виключно суб`єктивним припущенням особи, яка проводила позаплановий захід та не підтверджений жодними доказами.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є правильними з таких міркувань.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294 (надалі Положення №294), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі Порядок №553).

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, в межах повноважень, передбачених законом щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (абзац третій статті 1 цього ж Закону).

Згідно частини четвертої статті 2 цього Закону, заходи контролю здійснюються, крім інших, органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду).

Статтею 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено основні принципи державного нагляду (контролю), до яких, зокрема, віднесено: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення позапланового заходу слугувала необхідність проведення перевірки достовірності даних відображених в повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) / про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Положеннями статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта. Клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством. Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови).

Частиною п`ятою статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

При цьому, визначено, що до незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти, зокрема, об`єкти, які підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва. Правильність визначення класу наслідків (відповідальності) перевіряється під час проведення експертизи проектів, якщо здійснення такої експертизи є обов`язковим відповідно до закону.

З матеріалів справи слідує, що позивачем подано відповідачу повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/ про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) про початок будівництва об`єкту: «Нове будівництво. Будівництво виробничого цеху та складських приміщень по АДРЕСА_1 Галицька, 126 м в м. Рогатині Івано-Франківської області». Проектною організацією та головним архітектором проекту визначено клас наслідків СС1, що відображено в томі 7 проектної документації «Оцінка впливу на навколишнє середовище». Експертиза проектної документації за робочим проектом «Нове будівництво. Будівництво виробничого цеху та складських приміщень по вулиці Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області» проведена КП Івано-Франківської обласної ради «Про-Експерт» про, що складено експертний звіт від 23.05.2018 №09-187-18. В додатку до вказаного експертного звіту зазначено, що згідно розрахунку об`єкт будівництва відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС1.

В той же час, відповідачем не надано жодних доказів, а саме експертного висновку, який би вказував на протилежне та який би міг слугувати підставою для формування висновків відповідача під час проведення перевірки.

Крім того, частиною восьмою статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва клас наслідків таких об`єктів визначається самостійно відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю або із залученням експертної організації чи експерта, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Тобто, в силу вимог закону, у відповідача відсутні повноваження на визначення класу наслідків на об`єктах будівництва, за виключенням об`єктів самочинного будівництва. В той же час, доказів, здійснення позивачем самочинного будівництва об`єкту «Нове будівництво. Будівництво виробничого цеху та складських приміщень по АДРЕСА_1 Галицька, 126м в м. Рогатині Івано-Франківської області», відповідачем не надано.

Відтак, правильними є висновки суду першої інстанції в цій частині.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що важливим питанням під час вирішення наведеного спору є також правильність визначення класу наслідків (відповідальності) будівель і споруд.

Позиція відповідача у розглядуваному спорі зводиться до того, що об`єкт будівництва «Виробничий цех та складські приміщення по вул.Галицькій, 126М, в м.Рогатин Рогатинського району Івано-Франківської області» підлягає оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», як об`єкт, що належить до першої категорії видів планової діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля, і підлягають оцінці впливу на довкілля (хімічне виробництво, в тому числі виробництво полімерних і полімервмісних матеріалів потужністю понад 10 тон на рік), а відтак в силу приписів статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не може бути віднесений до незначних наслідків (СС1).

Апеляційний суд такі висновки відповідача вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначені Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Пунктом 1 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що вплив на довкілля - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» перша категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає:хімічне виробництво, в тому числі виробництво основних хімічних речовин, хімічно-біологічне, біотехнічне, фармацевтичне виробництво з використанням хімічних або біологічних процесів, виробництво засобів захисту рослин, регуляторів росту рослин, мінеральних добрив, полімерних і полімервмісних матеріалів, лаків, фарб, еластомерів, пероксидів та інших хімічних речовин; виробництво та зберігання наноматеріалів потужністю понад 10 тонн на рік).

Тобто оцінці впливу на довкілля підлягають види планованої діяльності та об`єктів, які займаються виробництвом хімічних речовин, полімерних і полімервмісних матеріалів, а також наноматеріалів.

Щодо критерію потужності виробництва понад 10 тонн на рік, то із пункту 6 частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» слідує, що такий стосується лише виробництва та зберігання наноматеріалів, які є матеріалами, створеними з використанням наночасток або за допомогою нанотехнологій, що мають певні унікальні властивості, зумовлені присутністю цих частинок у матеріалі.

Виробництво ж полімерних і полімервмісних матеріалів це виробництво полімерів в первинних формах (гранулах), під час якого відбуваються хімічні процеси сполучення молекул газу етилену при певних умовах температури та тиску.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що видом діяльності ТОВ «Еліпс» є КВЕД -2010: 22.29- виробництво інших виробів із пластмас.

Відповідно до наказу Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457«Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010» цей вид КВЕД відноситься до групи 22.2 Виробництво пластмасових виробів розділу 20 Виробництво гумових та пластмасових виробів. Група 22.2 включає перероблення нових або використаних пластичних смол у проміжну або готову продукцію з використанням таких процесів як формування, штампування, видування відливання. Результатом цього виробничого процесу є різноманітний асортимент пластмасових виробів.

Відтак, ТОВ «Еліпс» не займається виробництвом наноматеріалів, полімерних та полімервмісних матеріалів, а є переробним підприємством, яке виробляє готові вироби з таких матеріалів. Тобто, наноматеріали, полімерні та полімервмісні матеріали, які закупляються позивачем на сертифікованих підприємствах в готовому вигляді, є лише сировиною для виготовлення виробів із пластмас.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що виробництво, яким займається ТОВ «Еліпс» не відноситься до переліку планової діяльності, які визначені пунктом 6 частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», та відповідно не відноситься до першої категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля.

Відповідач неправильно трактує положення пункту 6 частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» та помилково ототожнює виробництво хімічних матеріалів із виробництвом виробів із цих матеріалів.

Відтак, об`єкт будівництва «Виробничий цех та складські приміщення на вул. Галицькій, 126 М, в м. Рогатин Рогатинського району Івано-Франківської області» не є об`єктом, який підлягає оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля`та не є об`єктом, який не може бути віднесений до незначних наслідків (СС1).

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ТОВ «Еліпс» складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 2 частини другої статті 2 «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», оскільки ним наведено достовірні дані у повідомленні про початок їх виконання, вчинене щодо об`єкту, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), огляду на що постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 31.05.2019 №25/1009/m.5/2009 є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, враховуючи той факт, що рішення Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 24.06.2019 №14 «Про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)», прийняте на підставі висновків відповідача про виявлення факту подання позивачем недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, які в ході розглядуваного спору, визнані помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає, що таке рішення також підлягає скасуванню, як протиправне.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, апеляційний суд вважає, що такі рішення прийняті відповідачем не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з порушенням принципу пропорційності, зокрема, без дотримання балансу між цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення, і несприятливими наслідками для прав позивача. Крім цього, відповідачем при прийнятті таких рішень не враховано всіх обставин, що мають значення, а тому такі є необґрунтованими та підлягають скасуванню, а порушене право позивача - судовому захисту.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись частиною третьою статті 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 23 січня 2020 року.