Справа № 752/14995/18 (2-4606/10)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2020 року

Київ

справа №752/14995/18 (2-4606/10)

адміністративне провадження №К/9901/2704/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №752/14995/18 (2-4606/10)

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року (головуючий суддя - Шевченко Т.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року (колегія суддів у складі головуючого-судді: Мельничука В.П., суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.) про заміну сторони виконавчого провадження,-

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2010 року задоволено позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії. Постановлено визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу основної та додаткової пенсії. Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 22 травня 2008 року по 01 червня 2010 року.

2. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2010 року змінено в частині визначення дати здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 . Зазначено встановити такою датою 22 травня 2008 р. без обмеження кінцевим строком. Доповнено абзац третій резолютивної частини рішення суду словами: "з урахуванням проведених виплат".

3. 15 червня 2011 року на підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-4606/10.

4. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року. Суд зазначив, що здійснення перерахунку та виплати основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно бути проведено у відповідності до положень статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.05.2008 р. до внесення відповідних змін в законодавчі акти, пов`язані з правовим регулюванням цих суспільних відносин, або припинення їх підстав для їх виплати. У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

5. Постановою від 30.12.2011 року старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. виконавче провадження № 27546546 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку з виконанням рішення суду).

6. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 помер.

7. У липні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися у суд з заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні. Зазначають, що після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина. Друга київська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу щодо майна померлого. Просять суд замінити сторону стягувача - ОСОБА_1 на його спадкоємців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

8. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

9. Рішення судів мотивовані тим, що нарахована пенсія ОСОБА_1 за відповідний період має бути передана членам його сім`ї не в порядку примусового виконання рішення суду, а на підставі положень ст. 1227 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити її заяву про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

11. Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2019 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 752/14995/18 (2-4606/10).

12. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

13. У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що боржником - Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва було проведено перерахунок і визнано заборгованість перед ОСОБА_1 на суму 90 651,25 грн., про що Голосіївський ПФУ інформував довідкою стягувача і відповідний підрозділ ДВС. У зв`язку із зазначеним старший державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУ юстиції у м. Києві Григорян О.Г. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 27546546 на підставі п.8 ч.І ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із виконанням рішення суду. Разом з тим, 30.10.2017 стягувач ОСОБА_1 помер, так і не дочекавшись будь-яких фактичних виплат в рахунок погашення зобов`язань держави перед ним.

14. Касатор вказує, що вона та її діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцями позивача, а тому наявні підстави для звернення до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

16. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

17. Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2010 року у справі № 2-4606/2010 задоволено позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу основної та додаткової пенсії; зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 22 травня 2008 року по 01 червня 2010 року (а.с. 40).

18. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2010 року змінено в частині визначення дати здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 . Зазначено встановити такою датою 22 травня 2008 року без обмеження кінцевим строком. Доповнено абзац третій резолютивної частини рішення суду словами: "з урахуванням проведених виплат" (а.с. 63).

19. 15 червня 2011 року на підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-4606/10 (а.с. 107).

20. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_1 . Постановлено роз`яснити ОСОБА_1 постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року, зазначивши, що здійснення перерахунку та виплати основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно бути проведено у відповідності до положень статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.05.2008 року до внесення відповідних змін в законодавчі акти, пов`язані з правовим регулюванням цих суспільних відносин, або припинення їх підстав для їх виплати. У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком (а.с. 126).

21. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.10.2017 року Серія НОМЕР_1 (а.с. 160).

22. Заявники звернулись в суд першої інстанції з заявою про заміну сторони стягувача у справі за рішенням Голосіївського районного суду від 28 липня 2010 року за № 2-4606/2010 та постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року справа № 22-а/2690/21758/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки згідно з довідкою Другої київської державної нотаріальної контори від 12.07.2018 року № 2844/01-16 вони є правонаступниками померлого.

23. Також заявники посилаються на ч. 1 ст. 379 КАС України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

24. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

25. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

26. Згідно зі статтею 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

27. Судами встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, яке зареєстроване в реєстрі за № 4-3270 та посвідчене державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С., що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_1 є його дружина - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_4 .

Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з:

коштів, на підставі виконавчих документів про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 на підставі Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2010 року, справа № 2-4606/2010 р. з врахуванням змін, внесених постановою Апеляційного суду міста Києва № 22-а/2690/21758/11 від 26 квітня 2011 року про виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22 травня 2008 року (встановити такою датою 22 травня 2008 року) без обмеження кінцевим строком; та на підставі постанови Окружного Адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2010 року № 2/184-2/185 про виплату перерахованої суми щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 , починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, та листа Управління державної виконавчої служби Головного теріторіального управління юстиції у місті Києві від 20.03.2018 року за № 4/39/3068, згідно даних системи Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, встановлено, що 18.01.2016 року до обліку прийнято постанову Голосіївського районного суду м. Києва № 2-4606/2010 від 28.07.2010 року про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Голосїївському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату коштів ОСОБА_1 , на виконання вищезазначеного рішення суду боржником проведено нарахування (перерахунок) та надано до Управління довідку, в якій зазначено, що сума заборгованості становить 90 651 (дев`яносто тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривня 25 копійок. Крім того, 11.02.2016 року до обліку прийнято постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2010 року № 2/184-2/185 про зобов`язання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату коштів ОСОБА_1 . На виконання рішення суду боржником проведено нарахування (перерахунок) та надано до Управління довідку в якій зазначено, що сума заборгованості становить 5 714, 88 грн.

28. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

29. Механізм отримання суми пенсії, яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя передбачений, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

30. У відповідності до статті 52 цього Закону сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

31. Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону № 1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, а лише визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися - сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи можуть отримати, але вже як спадкоємці.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті.

Сумами пенсії, що належали позивачу і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати суми пенсії, які не були отримані ним за життя внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України щодо невиконання судового рішення, яким було зобов`язано провести нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22 травня 2008 року (встановити такою датою 22 травня 2008 року) без обмеження кінцевим строком.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року по справі №2-а-2727/11/2209.

32. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

33. Згідно частин першої та другої статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Положення частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

34. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

35. У контексті наведених положень Закону № 1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

36. При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

37. До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII).

38. Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

39. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 2-а-1710/11.

40. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. від 30 грудня 2011 року виконавче провадження № 27546546 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку з виконанням рішення суду).

41. Таким чином, застосування до спірних правовідносин приписів ч. 1 ст. 379 КАС України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» не є можливим, оскільки на час звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, виконавче провадження ВП № 27546546 вже було закінчено, що підтверджується постановою від 31.12.2011 року (а.с. 143 - 144).

42. Дана постанова державного виконавця від 31.12.2011 року не скасована, позивачем в судовому порядку не оскаржувалась, а, отже є чинною.

43. Зважаючи на викладене, звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яке на момент такого звернення закінчено, не може вважатися ефективним захистом порушених прав заявників, оскільки виконавче провадження уже завершено.

44. Відповідно, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що гарантоване статтею 1227 ЦК України право заявників на отримання пенсії, що належала позивачу і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, може бути реалізоване шляхом відповідного звернення заявників як спадкоємців до органу Пенсійного Фонду із заявою про виплату такої пенсії.

45. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

46. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

47. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

48. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 на - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року по справі №752/14995/18 (2-4606/10) - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді С.Г. Стеценко

Л.В. Тацій