Справа № 214/5553/19
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5553/19
2-а/214/47/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Паламарчука Артема Андрійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Паламарчука А.А. (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіївід 5 липня 2019 року.

В обґрунтування позову наводить наступне. 5 липня 2019 року о 1 год. 55 хв. інспектором відносно нього, позивача, було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В п. 5 зазначено: «керуючи транспортним засобом Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 (далі за текстом «аватомобіль «Мерседес»), 05.07.2019 року о 01 год. 51 хв. на Новоазовське, 89 км. водій ОСОБА_2 здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.п. 14.6 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП». Вказаною постановою на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень. Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Наполягає, що при ухваленні постанови інспектор допустив ряд порушень: розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався на місці зупинки автомобіля, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; у даній постанові не вказано який конкретно підпункт пункту 14.6. ПДР порушено; його було позбавлено можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП в повному обсязі; постанова складалася поліцейським без врахування його пояснень та зауважень, не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушення моїх прав та охоронюваних законом інтересів, а також вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що при винесенні постанови відповідач порушив вимоги ст. 280 КУпАП, яка передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Звертає увагу на той факт, що ним не було порушено п. 14.6. ПДР України, оскільки він жодним чином не порушував правил обгону, у тому числі й на перехресті. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Проаналізувавши вищевказані норми законодавства приходить до висновку, що якщо поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. Згідно ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Проте, в постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким зроблено відеозапис, що є доказом нібито вчиненого правопорушення. Поліцейським йому не було роз`яснено, чи даний технічний засіб сертифіковано в Україні та не підтверджено це сертифікатом на засіб чи прилад, свідоцтвом про його метрологічну повірку, витягом з журналу обліку використання цих технічних приладів та технічних засобів. Зазначаэ, що з відеозапису начебто вчиненого ним правопорушення, наданого йому поліцейським для огляду, взагалі не можливо ідентифікувати ані марку, ані модель, ані державний номер транспортних засобів, також не можливо встановити ділянку автодороги, на якій рухаються автомобілі, що свідчить про те, що даний відеозапис є абсолютно не інформативним та не може бути належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом моєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутні дані про здійснення фото та відеозйомки, вона також не містить даних про свідків, які могли б підтвердити факт вчинення адміністративного правопорушення. Він неодноразово просив поліцейських забезпечити його правовою допомогою або надати можливість викликати адвоката для укладення з ним договору про надання юридичної допомоги з метою захисту законних прав та інтересів. Зазначає, що поліцейськими було проігноровано його вимоги про залучення адвоката, чим було порушено передбачене ст. 268 КУпАП право на захист. Вказує, що при винесенні вказаної постанови серії також порушено вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом`якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення. Зазначає, що, як вбачається з тексту постанови усі ці аспекти поліцейським не досліджувалися та не враховувалися. Наполягає, що і у цій частині постанова є такою, що не відповідає вимогам закону, а тому є необґрунтованою. Вважає, що постанова винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, носить формальний характер, ґрунтується на припущеннях, є суб`єктивною, прямо суперечить ст.62 Конституції України та не може вважатись належним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що підтримує позов.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час та міс це розгляду справи був належно повідомлений, його представник подав відзив, в якому просив провести розгляд справи за його відсутності.

Згідно змісту відзиву представник відповідача позов не визнав. При цьому навів наступне. Під час патрулювання 05.07.2019 року інспекторами управління патрульної поліції Миколаївської області Департаменту патрульної поліції було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, що водій автомобіля «Мерседес» здійснив обгін на перехресті, чим порушив вимоги п. 14.6 а) ПДР України. Було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 14.6 а) ПДР відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів стосовно гр. ОСОБА_1 . Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор Палмарчук А.А. виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення правил обгону та наклав стягнення на позивача відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом винесеної постанови, та вручено її копію. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Вказує, що позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження. Наполягає, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до п. 14.6 а) ПДР України, обгін заборонено на перехрестях. Виїзд на смугу зустрічного руху є найбільш небезпечним маневром у будь-якому випадку. Обгін на будь-якому перехресті заборонений у зв`язку з тим, що на цих ділянках проїзної частини існує підвищена небезпека для руху всіх учасників, крім того, увімкнення покажчика повороту може бути неправильно витлумачено іншими особами, які беруть участь у русі, що може спровокувати виникнення ДТП. Відповідальність за порушення правил обгону передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП та тягне за собою накладання штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Співвідносячи положення статей 33, 280 КУпАП, враховуючи те, що санкції правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є абсолютно визначеними, приходить до висновку, що враховувати особу правопорушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують чи обтяжують покарання немає сенсу, все одно покарання - штраф у визначеному законом розмірі. Відповідно до п. 5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Наполягає, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову та наклав стягнення. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (винесення постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, оскільки в адміністративному юрисдикційному процесі використання таких доказів забезпечує його оперативність. Без них працівникам патрульної поліції було б набагато складніше виконувати свої правоохоронні функції та своєчасно впливати на винних. Вказує, що оцінку доказів поліцейським було здійснено на підставі ст. 252 КУпАП, а саме - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вказує, що стороною відповідача були надані до суду докази по справі - письмовий рапорт поліцейського. Наполягає, що рапорт являється письмовим поясненням посадової особи (інспектора) безпосередньо керівництву стосовно обставин справи та несе в собі офіційний, доповідний характер. Аналізуючи рапорт поліцейського, приходить до висновку про те що письмові пояснення повністю збігаються з відеозаписом з нагрудного відеореєстратору, винесеною постановою, а отже, є стабільними та об`єктивними, тому рапорт необхідно вважати видом письмового доказу. З приводу того, що позивач вважає, що справу про адміністративне правопорушення було безпідставно розглянуто на місці зупинки транспортного засобу із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015 вкзає, що відповідно до висновків, викладених у даному рішенні, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Такий висновок ґрунтувався на тому, що до переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, не відносяться правопорушення передбачені ст.122 КУпАП. Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення. Вказує, що аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.9), рапорт (а.с.44, 61).

Також у судовому засіданні оглянутий диск (а.с.63), на якому мається 2 файли. На файлі з останніми цифрами «447» записи починаються о 01:36, закінчються о 01:37, вбачається, що поліцейський розмовляє з особою, яка перебуває в автомобілі та каже, що є відеозапис, на якому видно вчинення обгону «фури». На файлі з останніми цифрами «456» записи починаються о 01:40, вбачається, що поліцейський розмовляє з особою, яка перебуває в автомобілі, робить записи, водій пред`являє документи, а потім поліцейський сідає в поліцейський автомобіль.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами постанову (а.с.9), рапорт (а.с.44, 61), диск (а.с.63), так як вони стосуються факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову(а.с.9), рапорт (а.с.44, 61), диск (а.с.63), які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Пояснення позивача про те, що він не порушував правил обгону, не спростовуються іншим доказами, а тому суд їх вважає достовірними.

Згідно ст. 75 КАС України, постанову (а.с.9), в частині накладення на позивача стягнення, суд вважає достовірним доказом.

Записи на диску (а.с.63), які стосуються складання постанови про накладення адміністративного стягнення, суд вважає достовірним доказом.

Рапорт (а.с.44, 61) суд вважає недостовірним доказом, так як він складений 21 листопада 2019 року, тобто через 4 місяці після накладення адміністративного стягнення та спростовується поясненнями позивача, які визнані достовірними.

Твердження, представника позивача, зазначене в позові, про те, що позивач не вчиняв правопорушення, що інспектор не роз`яснював позивачу права, що інспектор не надав позивачу можливості скористуватися допомогою захисника, відповідачем не спростовані, а тому суд вважає ці пояснення достовірними.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

5 липня 2019 року, позивач, керуючи автомобілем «Мерседес», рухався по автошляху Новоазовське, не порушував правил обгону, був зупинений інспектором та відносно позивача була винесена оскаржувана постанова.. Вказані обставини встановлені змістом позову та відзиву, постановою (а.с.9), які не спростовані відповідачем.

5 липня 2019 року інспектором відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП за те, що позивач, керуючи автомобілем, здійснив обгін на перехресті. Вказані обставини встановлені змістом позову та відзиву, постановою (а.с.9).

Твердження представника відповідача про те, що оскаржувана постанова є доказом порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд вважає помилковими. При цьому суд враховує, що відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Отже, постанова є рішенням по справі, а не доказом наявності чи відсутності адміністративного правопорушення.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водієм транспортного засобу правил обгону.

Пункт 14.6. а) Правил обгін заборонено, зокрема на перехресті. Згідно п. 1.10 «Правил», обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. У судовому засіданні не добуто достовірних, належних та допустимих доказів про те, що позивач випереджав транспортні засоби та виїжджав на зустрічну смугу. Тому, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв всупереч вимогам ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішив справу в порушення вимог закону.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності інспектор діяв з порушенням вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано. Отже винесена інспектором постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 122, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. ст.ст.2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Паламарчука Артема Андрійовича ( м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-б/1) - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Паламарчука Артема Андрійовича щодо складання 5 липня 2019 року постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 КУпАП

Постанову, винесену 5 липня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Паламарчуком Артемом Андрійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов