Справа № 320/6018/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6018/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Парінова А.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Терземан Д.В.,

представника приватного виконавця Говорова П.В. Коваля Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року (прийняте в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, суддя Кушнова А.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, третя особа: акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправним та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, третя особа: акціонерне товариство "Укрсоцбанк", в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови приватних виконавців виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 01.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818, від 25.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 та ОСОБА_2 від 13.11.2018 про відкриття виконав;чого провадження ВП №57682687.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича - адвоката Коваля Ростислава Олександровича про залишення позовної заяви без розгляду від 19.11.2019 №01/03/ВП; клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Терземана Дмитра Володимировича про поновлення строку звернення до суду від 01.11.2019 - задоволено, поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 01 жовтня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №57329818 та від 25 жовтня 2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №57329818, визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича від 13 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження №57682687, стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7831,86 грн. (сім тисяч вісімсот тридцять одна грн. 86 коп.), стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович подав апеляційну скаргу, у якій, вказуючи на порушення норм процесуального та матеріального права, просить повністю скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 та закрити провадження по справі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду з позовною заявою, та вказане встановлено, також, ухвалами від 04.02.2019 по справі №320/6367/18 та від 02.04.2019 по справі №320/877/19, а також зазначені самим позивачем в позовній заяві по справі №320/3957/19. Крім того, в ухвалі про поновлення строку звернення до адміністративного суду суд не посилаючись на будь-які норми права щодо необхідності повідомляти боржника у виконавчому провадженні саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення вказує, що позивача не було повідомлено про оскаржувані постанови, упускаючи факти оскарження постанов виконавців та встановлення судом у вищевказаних ухвалах конкретних дат, коли позивач дізнавався про оскаржувані ухвали.

Також, апелянт зазначає, що судом безпідставно задоволено позовні вимоги.

27.01.2020 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року у справі - без змін.

У відзиві позивач вказує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено факту (дати) отримання боржником (позивачем) оскаржуваної постанови приватного виконавця від 01.10.2018, а всі доводи щодо порушення строків оскарження постанови від 25.10.2018 є безпідставними, оскільки основною (первинною) постановою, що є предметом оскарження, є саме постанова від 01.10.2018 року, яка не була предметом оскарження у суді та про існування якої стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 30.10.2019.

Також, позивач у відзиві наголошує, що виконавчий збір (основна винагорода) стягується з фактично стягнутої суми.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

21 березня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та позивачем укладено Договір кредиту № 10-29/3114, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 273350,00 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних, строком до 20 березня 2017 року включно. Умовами договору кредиту встановлено обов`язок позичальника погашати кредит до 10 числа кожного місяця згідно графіку.

06.10.2008 між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту № 10-29/3114 від 21.03.2007 року, відповідно до якої змінено розмір плати за користування кредитом до розміру 15,00%, починаючи з 20.10.2008 року.

08.11.2010 між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту № 10-29/3114 від 21.03.2007 року, відповідно до якої змінено розмір плати за користування кредитом до розміру 15,68 %.

30.09.2011 між сторонами укладено Договір про внесення змін до Договору кредиту № 10-29/3114 від 21.03.2007 року, яким заборгованість відповідача за договором кредиту змінена з доларів США на гривню в розмірі 2104842,50 гривень, а також встановлено розмір плати за користування кредитом на рівні 15,68% річних в період з 30.09.2011 року по 01.09.2012 року, після завершення цього періоду процентна ставка є плаваючою та встановлюється банком 01 вересня кожного річного періоду в розмірі від 12% до 27 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 20.03.2022 року.

30.01.2015 між сторонами укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту, яким змінено оплату основного боргу та нарахованих процентів, та встановлено процентну ставку 1% річних протягом шестимісячного строку з дати підписання цього Договору про внесення змін, а починаючи з 30.07.2015 процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі та за правилами, визначеними у Договорі кредиту на дату укладення Договору про внесення змін.

07 квітня 2016 року Обухівським районним судом Київської області було ухвалене рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту № 10-29/3114 від 21.03.2007 року в розмірі 3915931,58 гривень, що включає в себе: суму заборгованості за кредитом 2104872,50 грн., суму заборгованості за відсотками 150811,06 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту 24657,88 грн., пеню за несвоєчасне повернення відсотків 218768,08 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 23955,95 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 35556,11 грн. Також, з ОСОБА_1 стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати в розмірі 58738, 97 гривень.

06 вересня 2017 року Обухівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист №372/555/16-ц щодо примусового виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2016 року по справі №372/555/16-ц (т.2, а.с.180-181).

Відповідно до вимог частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

01 жовтня 2018 року на підставі виконавчого листа №372/555/16-ц, виданого 06.09.2017, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57329818 (т.1, а.с.141-142).

Стягувачем у виконавчому провадженні № 57329818 є акціонерне товариств «Укрсоцбанк», боржником - ОСОБА_1 .

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження ВП №57329818 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 01 жовтня 2018 року, відповідно до якої стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 391593,15 грн. (т.1, а.с.144-145).

25 жовтня 2018 на адресу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича надійшла заява акціонерного товариства «Укрсоцбанк», стягувача у виконавчому провадженні №57329818, від 23.10.2018, в якій стягував, керуючись ч.1 п.1 ст.37 та ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» просить повернути без виконання виконавчий лист №372/555/16-ц, виданий 06.09.2017 Обухівським районним судом Київської області (т.2, а.с.136).

За заявою стягувача приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.10.2018 у ВП №57329818 (т.2, а.с.145-146).

Одночасно із завершенням виконавчого провадження ВП №57329818 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем було винесено постанову про стягнення з боржника суми основної винагороди від 25.10.2018 у ВП № 57329818, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 391593,15 грн. (т.2, а.с.142-143) та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.10.2018 у ВП № 57329818, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 27219,00 грн. (т.2, а.с.139-140).

На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 25.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у ВП №57329818, яка є виконавчим документом, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком Михайлом Михайловичем 13.11.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57682687.

Стягувачем у виконавчому провадженні №57682687 є приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, боржником - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з постановами про стягнення з боржника основної винагороди від 01.10.2018 та від 25.10.2018 у ВП 57329818, а також постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2018 у ВП №57682687, позивач звернувся до суду в даним позовом.

Поновлюючи провадження у справі та розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, оскільки відсутні докази направлення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2018 ВП№57682587 відсутні, належних та допустимих доказів вручення позивачу постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП№57329818 відповідачем не надано, а також відсутні докази щодо того, що на адресу позивача було направлено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 від 01.10.2018.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду щодо строку звернення позивача за даним позовом до суду, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України встановлений шестимісячний строк, який є загальним строком, для звернення особи до суду для захисту порушених прав, свобод та інтересів.

При цьому, частиною 1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.2 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови приватного виконавця законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, обчислення якого пов`язано з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Початок перебігу строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подачу адміністративного позову, представник позивача зазначив про те, що про існування спірних постанов про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 боржнику від 01.10.2018 та від 25.10.2018 стало відомо 30.10.2019, після ознайомлення представника позивача з матеріалами виконавчого провадження ВП №57329818 в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП). Наголошує на тому, що вказані постанови боржнику не направлялись.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся вперше з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, про визнання протиправним та скасування постанов від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника основної винагороди; від 13.11.2018 про відкриття виконавчого провадження № 57682687 - 28 листопада 2018 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі №320/6367/18 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку; оригіналу платіжного документу, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 2778,52 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі №320/6367/18 позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича про визнання протиправними та скасування постанов повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Так, в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі №320/6367/18 зазначено, що зі змісту поданої позивачем заяви на усунення недоліків вбачається, що постанови приватного виконавця Говорова Павла Володимировича від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника основної винагороди отримані ним 15.11.2018. Таким чином, з огляду на положення частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, останнім днем строку на звернення до суду з позовом про їх оскарження є 26.11.2018. Жодних пояснень щодо дати отримання постанови від 13.11.2018 про відкриття виконавчого провадження № 57682687, винесеної приватним виконавцем Трофименком Михайлом Михайловичем, позивачем суду не подано.

19 лютого 2019 року позивач звернувся з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, про визнання протиправними та скасування постанов від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника основної винагороди.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №320/877/19 позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про визнання протиправними та скасувати постанов від 25.10.2018 залишено без руху та встановлено позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, а саме, шляхом надання доказів поважності пропуску строку звернення до суду та доказів сплати судового збору.

В ухвалі вказано, що як слідує з позовної заяви, оскаржувані постанови прийняті 25.10.2018, про порушення своїх прав позивачу стало відомо, як він зазначає, 30.11.2018, при цьому до суду з даним позовом звернувся 20.02.2019, тобто, зі сплином десятиденного строку звернення до суду.

Позивачем надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій він зазначив, що він не має юридичної освіти, позовну заяву склав самотужки, про порушення своїх прав дізнався 30.11.2018 після особистого прийому у відповідача, а тому просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі №320/877/19 позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов від 25.10.2018 повернуто позивачу.

В ухвалі вказано, що зі змісту поданої позивачем заяви на усунення недоліків слідує, що постанови приватного виконавця Говорова Павла Володимировича від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника основної винагороди отримані ним 15.11.2018. Таким чином, з огляду на положення частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України останнім днем строку на звернення до суду з позовом про їх оскарження є 26.11.2018.

01 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, третя особа: акціонерне товариство "Укрсоцбанк", в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови приватних виконавців виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 01.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818, від 25.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 та ОСОБА_2 від 13.11.2018 про відкриття виконав;чого провадження ВП №57682687.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, у якому позивач вказує, що про порушення своїх прав позивач дізнався від свого представника, адвоката Терземана Д.В., який ознайомився з оскаржуваними постановами про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 від 01.10.2019 та від 25.10.2019 в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП), тобто 30.10.2019, на підтвердження чого представником позивача до позовної заяви долучено інформацію про виконавче провадження ВП№57329818 від 30.10.2019, роздруковану з автоматизованої системи виконавчого провадження.

Однак, колегія суддів зазначає, що вказане спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, у відзиві на позовну заяву від 19.11.2019 №01/03/ВП відповідач Говоров В.П. зазначає, що постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 01.10.2018 у виконавчому провадженні ВП№57329818 було направлено боржнику разом із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП№57329818, рекомендованим поштовим відправленням зі штрихкодовим ідентифікатором №434.

На підтвердження вказаного відповідач надав копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 зі штрихкодовим ідентифікатором №434 (т.1, а.с.114, 148).

З копії матеріалів виконавчого провадження ВП№57329818 вбачається, що до постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2018 ВП№57329818 наявний супровідний лист приватного виконавця Говорова П.В. від 01.10.2018 №3641 про направлення для виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№57329818 із додатком на 1 аркуші (т.1, а.с.140-142).

З копії матеріалів виконавчого провадження ВП№57329818 також слідує, що до постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 01.10.2018 у виконавчому провадженні ВП№57329818 наявний супровідний лист приватного виконавця Говорова П.В. від 01.10.2018 №3660 про направлення для виконання та до відома постанови від 01.10.2018 із додатком на 1 аркуші (т.1, а.с.143-145).

Далі в матеріалах виконавчого провадження ВП№57329818 міститься список №3451 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Ірпінь-5, відправник: Говоров П.В. , де під номером 2 міститься інформація про поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 за адресою: Київська область АДРЕСА_1 , штрихкодовий ідентифікатор № НОМЕР_1 (т.1, а.с.147). Також наявна копія чеку про відправлення списку згрупованих поштових відправлень від 01.10.2018 ПАТ «Укрпошта» (т.1, а.с.146).

Згідно наявної в матеріалах виконавчого провадження копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 зі штрихкодовим ідентифікатором №434 (т.1, а.с.114, 148), вбачається, що рекомендований лист адресований ОСОБА_1 , зазначена адреса: АДРЕСА_2 . В графі про вручення поштового відправлення зазначено, що лист отриманий особисто ОСОБА_1 15.11.2018, та проставлений підпис працівника пошти.

Колегія суддів проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що факт направлення відповідачем в одному рекомендованому поштовому відправленні зі штрихкодовим ідентифікатором №434 одночасно двох постанов приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., а саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2018 ВП№57329818 із супровідним листом від 01.10.2018 №3641 та постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 01.10.2018 ВП№57329818 із супровідним листом від 01.10.2018 №3660 не суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» за умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами, а тому, як зазначає відповідач, документи було направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом та рекомендованим листом з повідомленням, та отримано ним постанови приватного виконавця від 01.10.2018 про відкриття виконавчого провадження та стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 - 15.11.2018.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що з наданих представником відповідача копій рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №434 та списку №3451 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих не вбачається, що на адресу позивача було направлено саме оскаржувану постанову про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 від 01.10.2018, колегія суддів зазначає, що інших доказів на підтвердження вказаного відповідачем не надано, однак, згідно частини 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, тобто до інших видів листів крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений, а відтак, інших доказів відповідачем і не могло бути надано, при цьому, не спростовано і самим позивачем доводи відповідача, що ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову від 01.10.2018 саме 15.11.2018.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить висновку, що постанова приватного виконавця від 01.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 отримана позивачем 15.11.2018, що ним не спростовано, відтак, строк на оскарження такої постанови фактично сплив 26.11.2018.

З копії матеріалів виконавчого провадження ВП№57329818, наданих суду, вбачається, що до постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП№57329818 наявний супровідний лист приватного виконавця Говорова П.В. від 25.10.2018 №4468 про направлення для виконання постанови від 25.10.2018 із додатком на 1 аркуші (т.2, а.с.141-143).

В матеріалах виконавчого провадження ВП№57329818 наявна копія списку №36 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих в 08205, відправник: приватний виконавець Говоров П.В., де під номером 35 міститься інформація про поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , штрихкодовий ідентифікатор № НОМЕР_2 (т.2, а.с.148-149). Також наявна копія чеку про відправлення списку згрупованих поштових відправлень від 25.10.2018 ПАТ «Укрпошта» (т.2, а.с.147).

Отже, враховуючи положення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів приходить висновку, що направлення позивачу постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП№57329818, вважається належним повідомленням позивача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач, звертаючи до суду з позовами в межах справи №320/877/19 та №320/6367/18 зазначав, що постанови приватного виконавця Говорова Павла Володимировича від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника основної винагороди отримані ним 15.11.2018.

Таким чином, з огляду на положення частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України останнім днем строку на звернення до суду з позовом про їх оскарження є 26.11.2018.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що належним та допустимим доказом на підтвердження дати одержання рекомендованого поштового відправлення фізичній особі є відповідне поштове повідомлення про вручення реєстрованого поштового відправлення фізичній особі із зазначенням дати вручення, проте відповідачем не надано, а матеріали виконавчого провадження ВП№57329818 не містять поштового повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором №052, в якому, як стверджує представник відповідача, позивачу була направлена постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 25.10.2018 ВП№57329818, колегія суддів зазначає, що статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язковість направлення таких постанов учасникам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги доводи апелянта про те, що позивач не був позбавлений можливості дізнатися про оскаржувані постанови з мережі Інтернет через систему АСВП, маючи ідентифікатор доступу до даної системи, адже позивач не заперечує отримання ним постанови від 01.10.2018 про відкриття виконавчого провадження у якій зазначено такий ідентифікатор доступу.

Водночас, незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не можуть розглядатися судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.08.2018 в адміністративній справі № 813/2897/16 та 07.03.2018 в адміністративній справі № 664/51/17.

Отже, з наведеного вбачається, що отримавши у жовтні-листопаді 2018 року спірні постанови приватного виконавця від 01.10.2018 та 25.10.2018 позивач мав реальну можливість звернутись до суду з відповідною позовною завою, якщо вважав що відповідачем було неправомірно прийнято такі постанови, в межах десятиденного строку з дня отримання таких постанов.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач вже звертався до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, про визнання протиправним та скасування постанов від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника основної винагороди; від 13.11.2018 про відкриття виконавчого провадження № 57682687 - 28 листопада 2018 року, та ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі №320/6367/18 позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Також, 19 лютого 2019 року позивач звернувся з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, про визнання протиправними та скасування постанов від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, від 25.10.2018 ВП № 57329818 про стягнення з боржника основної винагороди та ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі №320/877/19 позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов від 25.10.2018 повернуто позивачу, зокрема, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів в даному випадку звертає увагу на те, що з моменту винесення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі №320/6367/18 про повернення позовної заяви до дати звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом (01 листопада 2019 року) минуло майже дев`ять місяців, а з моменту винесення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі №320/877/19 про повернення позовної заяви до дати звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом (01 листопада 2019 року) минуло майже сім місяців, разом з тим, позивач жодним чином не обґрунтовує причини зволікання з даним позовом до суду, не зазначає, які непереборні обставини стали підставою пропуску такого значного строку звернення до суду.

Щодо поновлення строку на оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича від 13.11.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №57682687, в клопотанні про поновлення строку звернення до суду від 01.11.2019 позивач зазначає, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 25.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818, яка є виконавчим документом, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком Михайлом Михайловичем 13.11.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57682687, яка своєю чергою є похідною від постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком Михайлом Михайловичем суду надано відзив на позовну заяву від 19.11.2019 та копії матеріалів виконавчого провадження ВП №57682687.

Дослідивши надані документи, колегія суддів зазначає, що з копії матеріалів виконавчого провадження ВП№57682687, наданих суду, вбачається, що до постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2018 ВП№57682587 наявний супровідний лист приватного виконавця Трофименка М.М. від 13.11.2018 №2058 про направлення позивачу для виконання постанови від 13.11.2018 із додатком на 1 аркуші (т.2, а.с.219-221).

При цьому, доводи позивача про неотримання оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2018 ВП№57682587 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки позивач з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, про визнання протиправною та скасування постанови від 13.11.2018 про відкриття виконавчого провадження №57682687 звертався ще 28 листопада 2018 року, де у позові зазначав, що на свою домашню адресу ( АДРЕСА_3 ) позивач оскаржувану постанову не отримував, але дізнався про рішення виконавця від секретаря ТОВ «Проторія» після реєстрації постанови із супровідним листом у журналі вхідної кореспонденції 19 липня 2019 року (отримано за довіреністю представником підприємства 17 липня 2019 року) (а.с.190, т.2), та, як вбачається з матеріалів справи, додатком до такої позовної заяви є копія постанови від 13.11.218 ВП №57682687 - 2 арк. (а.с.191, т.2), а відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що вже на час подання позову від 28.11.2018 до Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі №320/6367/18 позивач знав про існування такої постанови та йому був відомий її зміст, а відтак, не зрозуміло, що саме стало підставою зволікання позивачем протягом такого тривалого строку з оскарженням такої постанови, адже навіть з дня постановлення судом ухвали про повернення такої позовної заяви (у зв`язку з пропуском строку звернення до суду) до дня звернення до суду з позовом у справі 3320/6018/19 минуло майже дев`ять місяців.

З огляду на вище вказане, колегія суддів критично ставиться до викладених позивачем доводів зазначених на підтвердження дотримання строку звернення до суду з даним позовом.

Щодо доводів представника позивача, зазначених у судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що про існування постанови приватного виконавця від 01.10.2018 ому стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 30.10.2019, колегія суддів зазначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з дня, коли захиснику такої особи стало відомо про відповідні порушення, а беручи до уваги те, що постанова приватного виконавця від 01.10.2018 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №57329818 отримана позивачем 15.11.2018, що ним не спростовано, то, строк на оскарження такої постанови фактично сплив 26.11.2018, а тому такі доводи представника позивача є необґрунтованими.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, законодавством регламентовано спеціальний десятиденний строк оскарження особою рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах саме цієї категорії спорів та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (Рішення від 18.10.2005 р. по справі «МШ «Голуб» проти України»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач дізнався про порушення його прав у виниклих правовідносинах ще у жовтні-листопаді 2018 року, то звертаючись до суду з позовом у листопаді 2019 року позивачем пропущено строк спеціальний десятиденний строк, регламентований ч. 2 ст. 287 КАС України, при відсутності жодних поважних причин для його поновлення.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно перевіривши всі доводи учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні поважні причини, які б об`єктивно унеможливили своєчасне подання позовної заяви ОСОБА_1 у межах десятиденного строку на виконання вимог КАС України, а тому така позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Відтак, доводи апеляційної скарги в частині пропуску позивачем строку зверненя до суду та безпідставного поновлення такого строку судом першої інстанції знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Отже, апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича підлягає частковому задоволенню, рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року - скасуванню, а адміністративний позов - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, третя особа: акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання протиправним та скасування постанов залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов