Справа № 280/5562/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 січня 2020 року Справа № 280/5562/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в частині припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , протиправними.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 , з моменту її припинення, тобто з 01 серпня 2018 року та здійснити компенсацію ОСОБА_1 , , втрати частини доходів, з 01 серпня 2018 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Разом з тим, просить зобов`язати допустити негайне стягнення в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРП0У 20490012) подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику осіб), а справу призначено до розгляду на 10 грудня 2019 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивачка є пенсіонеркою та особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Позивачка отримує пенсію за віком. З 01 серпня 2018 року позивачці зупинено виплату пенсії.

ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві (вх.№51667 від 09 грудня 2019 року), у якому зазначено, що позивачка перебуває на обліку у відповідача з грудня 2014 року. Позивачці зупинено виплату пенсії з 01 серпня 2018 року у зв`язку з прийняттям Комісією з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам Рішення про зупинення позивачці соціальних виплат, що підтверджується витягом з протоколу №19 від 31 липня 2018 року.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивачка є пенсіонеркою та їй призначена пенсія.

В обґрунтування позовних вимог позивачка надала до суду стосовно себе копії: паспорта громадянина України НОМЕР_2 ; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 ; довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15 грудня 2014 року за №2318-1429; інших документів.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Конституції України (статті 3, 19, 46), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 5, 49), Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (статті 1, 4, 7, 12), постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року за №637 (пункт 1), «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого 01 жовтня 2014 року постановою Кабінету Міністрів України №509 (пункт 1, пункт 7-1), «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого 08 червня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №365 (пункт 12, пункт 18), «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого 08 червня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №365 (пункт 15) та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою.

Скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи не може бути підставою для позбавлення конституційного права позивача на отримання соціального захисту, а саме - отримання пенсії.

При цьому, за матеріалами справи вказана довідка позивачки не скасовувалась.

Відповідачем не надано до суду доказів наявності обставин передбачених статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для припинення виплати позивачці пенсії та відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду України або рішення суду. Рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №106 від 27 липня 2018 року - не є такою підставою за статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звідси, суд вважає, що відповідачем припинено виплату пенсії позивачці у порушення вимог статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, суд зазначає, що застосування норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин є пріоритетним, а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Дана справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18) (яке набрало законної сили 04 вересня 2018 року).

Звідси, суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Суд також зазначає, що оскільки позивачка звернулась до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії позивачці підлягає поновленню з моменту її припинення.

Аналогічну позицію у справах цієї категорії викладено в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №573/1759/17 (К/9901/3564/18).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити компенсацію ОСОБА_1 , втрати частини доходів, з 01 серпня 2018 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159), для реалізації згаданого Закону.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За нормами статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Положеннями Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (п. 4 Порядку №159).

Згідно з пунктами 5 - 7 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Згідно статті 6 Закону № 2050-ІІІ, компенсацію виплачують, в тому числі, за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 травня 2018 року у справі № №703/5652/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 22 листопада 2018 року № 522/1404/17, від 05 жовтня 2018 року № 162/787/16-а.

Тобто, оскільки суд дійшов висновку, що позивачці було протиправно зупинено нарахування та виплату пенсії з 01 серпня 2018 року, оскільки позивачка звернулась до суду з позовом про зобов`язання відповідача поновити виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", отже пенсія позивачці з 01 серпня 2018 року вчасно не виплачується, суд дійшов висновку, що у відповідності до вказаних вище норм законодавства свідчить про зобов`язання відповідача здійснити компенсацію втрати позивачці частини доходів у порядку передбаченому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Посилання відповідача на те, що вимога про стягнення суми компенсації втрати частини доходів є передчасною суд до уваги не приймає, оскільки для нарахування компенсації цей факт не має значення. Обов`язок нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів виникає від настання такої обставини, як порушення встановлених строків виплати таких доходів. При цьому, причини, які цьому перешкоджали, з точки зору законодавця, юридичного значення не мають.

Враховуючи матеріали справи та приписи статті 371 КАС України, суд вважає за можливе звернути до негайного виконання рішення у межах суми пенсії позивачки за один місяць відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини 1статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, законодавством передбачено право суду, а не обов`язок встановлювати судовий контроль про виконання судового рішення.

Суд, перевіривши доводи позивачки про встановлення судового контролю та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що така вимога не підлягає задоволенню, з огляду її необґрунтованості.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 769 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 263, 371, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ), в частині припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) відновити виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), з моменту її припинення, тобто з 01 серпня 2018 року та здійснити компенсацію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), втрати частини доходів, з 01 серпня 2018 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Допустити негайне стягнення в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

У встановленні судового контролю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 січня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов