Справа № 120/966/19-а
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 січня 2020 року

Київ

справа №120/966/19-а

адміністративне провадження №К/9901/34121/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевірив касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 6 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу.

І. Суть справи

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниця, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу за період з 19 липня 2017 року до прийняття рішення у справі.

Вінницький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 6 червня 2019 року, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року, позов задовольнив.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 6 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав не сплати судового збору.

Однак, скаржник усунув недоліки касаційної скарги шляхом направлення на адресу суду платіжного доручення про сплату судового збору.

Отже, скаржником усунуто недоліки касаційної скарги, вона відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), що дає змогу суду вирішити питання про відкриття, або відмову у відкритті касаційного провадження.

Ознайомившись із доводами касаційної скарги, Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Пункт 20 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») передбачає таке поняття як адміністративна справа незначної складності - це справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Зокрема, до справ незначної складності належать справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 17 статті 4, пункт 1 частини 6 статті 12 вказаного Кодексу). До публічної служби належить діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 обіймав посаду начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця. Предметом спору у цій справі є відносини щодо ненарахування та невиплати йому середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу. Важливо, що позивач не займав відповідального та особливо відповідального становища.

Примітка до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» визначає перелік службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Відповідно до Указу Президента України «Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами» від 21 березня 2002 року посада позивача - начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця - не відноситься до посад, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу.

Відповідно до частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, зокрема, судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Водночас, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень за встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ.

Крім того суди попередніх інстанцій при розгляді цієї справи врахували правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31 травня 2018 року №823/1023/16.

Посилання скаржника на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 та Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 10 жовтня 2019 року щодо перегляду справ у спорах, що виникають із трудових правовідносин Суд відхиляє, оскільки предмет позову у цій справі стосується проходження публічної служби, звільнення з публічної служби і обставини цієї справи не є подібними до справ, наведених скаржником у касаційній скарзі.

Отже, Міністерство оборони України не продемонструвало наявності обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. Застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.

Верховний суд зазначає, що правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (ухвала Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України»). Тому відмова Верховного Суду у розгляді касаційної скарги Міністерства оборони України у цій справі на підставі критерію малозначності справи не становить порушення права відповідача на доступ до суду за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. За таких умов і обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Одночасно, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 4, 12, 248, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 6 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду