Справа № 826/19636/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Київ №826/19636/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 -мировича до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк" Волкова Олександра Юрійовича (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог, просить:

1) визнати протиправним і скасувати наказ Уповноваженої особи від 12.12.2016 №237-ОД та додатків до нього в частині, яка стосується позивача;

2) зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ "Євробанк" (далі - Банк) за рахунок Фонду;

3) зобов`язати Фонд включити позивача до загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

У зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана адміністративна справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автома-тичного розподілу судової справи між суддями вищевказана адміністративна справа пере-дана на розгляд судді Костенку Д.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 закрито про-вадження у справі в частині визнання протиправним і скасування рішення Уповноваженої особи про нікчемність правочину.

Підставою позову зазначено те, що позивач є вкладником Банку і на нього поширюються передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантії відшкодування коштів за вкладом. Зазначає, що він поповнив власний рахунок на 199900 грн., однак вказаний вклад не було відшкодовано, чим, на думку позивача, пору-шено ст.ст. 26, 27 вказаного Закону і право позивача на отримання гарантованого відшкоду-вання за вкладом.

Уповноваженою особою та її представником подано ряд заперечень, в яких відповідач просить відмовити в позові з підстав проведення перевірки правочинів (договорів), за наслід-ками якої прийнято рішення про нікчемність операції з перерахування коштів у сумі 167799 грн., оскільки він здійснений 15.06.2016 під час дії встановлених в абз. 13 ч. 2 рішення Правління Національного банку України №70-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонер-ного товариства КБ "Євробанк" до категорії проблемних" обмежень на проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Також, пославшись на акт перевірки правочинів №22 від 12.12.2016 і Додаток 1 до нього, наказ від 12.12.2016 №237-ОД зазначив, що на рахунок позивача (кошти якого підлягали відшкодуванню Фондом) було перераховано кошти у сумі 199900 грн. від ТОВ "Будстандарт" (кошти якого не підлягали відшкодуванню Фондом), що призвело до збільшення гарантованої суми відшкодуванню за вкладами Фондом. Зауважує, що акт перевірки і наказ є чинними та підтверджують те, що зазначені у них правочини (операції) є нікчемними і не створюють юридичних наслідків.

Фонд подав заперечення, в яких просить відмовити в позові з тих підстав, що до Фонду не надходили відомості про включення позивача до загального реєстру вкладників, тому відсутні підстави для включення позивача загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позов з наведених у позовній заяві підстав.

Представник Уповноваженої особи заперечив проти позову з підстав, наведених у письмових запереченнях.

Фонд явку свого представника до судових засідань не забезпечив, у зв`язку з чим та згідно із ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши представників сторін, які прибули до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з копіями квитанції від 15.06.2016 №240064 і виписки по рахунку за період з 15.06.2016 по 17.06.2016 позивач вніс кошти у сумі 199900 грн. на свій рахунок у Банку № НОМЕР_1 з призначенням: "Надходження коштів на депозит №ДВ-6545/UAH від 17.04.2013".

Постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 15.06.2016 №70-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євро-банк" до категорії проблемних" Банк віднесено до категорії проблемних.

Із 17.06.2016 запроваджено тимчасову адміністрацію в Банку згідно з постановою Правління НБУ від 17.06.2016 №73-рш і рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.06.2016 №1041. Уповноваженою особою на тимчасову адміністрацію призначено Кононця В.В.

Із 17.08.2016 розпочато процедуру ліквідації Банку згідно з постановою Правління НБУ від 16.08.2016 №215-рш і рішення виконавчої дирекції Фонду від 16.08.2016 №1523. Уповноваженою особою на ліквідацію призначено Кононця В.В.

Строк ліквідації продовжено 16.08.2020. На час розгляду справи Уповноваженою особою є Волков О.Ю. згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08.10.2018 №2740.

Представник позивача звернувся до відповідачів з адвокатськими запитами щодо підстав не включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшко-дування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Фонд, у своєму листі від 10.11.2016, запропонував звернутися без посередньо до Уповноваженої особи.

Уповноважена особа у листі від 08.11.2016 №01-24.2/7074 не надала запитуваної інформації, пославшись на банківську таємницю і персональні дані.

Згідно з наявними у справі копіями акта перевірки правочинів №22 від 12.12.2016 і витягу з Додатку №1 до нього, витягу з наказу Уповноваженої особи від 12.12.2016 №237-ОД і витягу з Додатку №1 до нього відповідачем встановлено нікчемність правочину (операції) із поповнення позивачем власного рахунку на суму 199900 грн. згідно з п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

На час розгляду справи позивач не включений до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом, а кошти в сумі 199900 грн. не відшкодовані.

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлено Законом України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гаран-тування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Як було встановлено судом, позивачу відкрито депозитний рахунок, на який зарахо-вано від нього кошти у сумі 199900 грн., тому позивач вважається вкладником цього Банку, на якого поширюються гарантії відшкодування коштів за вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №4452 Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інфор-мацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необ-хідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вклад-ника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Доказів того, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку і отримання цього рішення Фондом, Уповноваженою особою відповідно до ст. 27 Закону №4452 включено позивача до Переліку вкладників або протягом процедури ліквідації подано до Фонду додаткову інформацію про позивача, відповідач до суду не надав, про наявність таких доказів - не зазначив, а судом таких фактів не встановлено.

Оцінюючи правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суд зважає на таке.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону №4452 гарантії Фонду не поширюються на відшко-дування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Такі випадки визначені у ч. 4 ст. 26 Закону №4452, однак про їх наявність ніхто з учасників справи не стверджував і доказів не надав, а судом таких випадків не встановлено.

Частиною 3 ст. 38 цього Закону передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплато-спроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7);

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (перео-формлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (п. 9).

При вирішенні справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 №826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчем-ними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення право-чинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону №4452 (п. 42). Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону №4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК Украї-ни. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону №4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Враховуючи надані сторонами докази, вищенаведені вимоги законодавства і висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів Уповноваженої особи про наявність передбачених п. 7 і п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав для визнання операції позивача з поповнення картрахунку на 199900 грн. нікчемною, виходячи з такого.

У справі відсутні докази, які б достовірно і переконливо свідчили про те, що умови укладеного між позивачем і Банком договору №ДВ-6545/UAH від 17.04.2013, на підставі якого позивачу відкрито рахунок у Банку, передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідачем не зазначено фактичних обставин і не надано суду доказів здійснення Банком після віднесення його 15.06.2016 до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів з позивачем, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Транзакція (операція) із зарахування позивачем коштів на свій рахунок, зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду у п. 45 постанови від 04.07.2018 №826/1476/15, не є правочином, укладеним між Банком та позивачем, тому посилання відповідача на нікчемність цього правочину відповідно до п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 є безпідстав-ними і не доводять правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Відповідач стверджує, що внесення на рахунок позивача коштів у сумі 199900 грн. відбулось шляхом "дроблення" інших рахунків клієнтів Банку, цим самим збільшивши суму коштів, яка може бути повернута за рахунок Фонду. У запереченнях відповідач з посиланням на акт перевірки №22 від 12.12.2016, Додаток №1 до нього і наказ №237-ОД від 12.12.2016 зазначив про перерахування коштів ТОВ "Будстандарт" у сумах 1797300 грн. і 2100500 грн. на рахунок ОСОБА_3 , зняття останнім коштів у сумі 3696000 грн. та поповнення фізичними особами у кількості 18 чол. своїх рахунків на загальну суму 3495910 грн. Зауважує на тому, що всі 18 операцій проведені за 1 сек, що фізично неможливо. Також посилається на те, що операції із зарахування коштів на рахунок позивача здійснена у поза-операційний час (18:13:51).

Суд відхиляє дані посилання відповідача, оскільки вони не спростовують факт прийняття Банком від позивача коштів у сумі 199900 грн. і зарахування їх на рахунок позивача, з чим пов`язується визначення клієнта Банку вкладником.

Відповідач стверджує, що оскільки позивач здійснив операцію саме 15.06.2016, то даний правочин є нікчемним, так як підпадає під обмеження у діяльності банку, встановлені відповідно до п. 12.3 Глави 12 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.08.2012 №346, зареєстро-ваного в Міністерстві юстиції України 17.09.2012 за №1590/21902, та передбачені в абз. 13 ч. 2 рішення Правління НБУ від 15.06.2016 №70-рш/БТ.

Суд відхиляє дані твердження представника відповідача, оскільки зазначене рішення Правління НБУ становить банківську таємницю і позивач не міг бути обізнаним із його змістом та встановленими обмеженнями, натомість банком проведена операція із зараху-вання коштів у сумі 199900 грн. на рахунок позивача.

Водночас, як вбачається із встановлених судом обставин справи, укладення договору банківського рахунку і зарахування коштів на рахунок позивача відбулося до запровадження тимчасової адміністрації банку (17.06.2016), що не суперечить ч. 3 ст. 36 Закону №4452, якою встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Заперечення представника відповідача про відсутність юридичних наслідків нікчем-ного правочину з огляду на чинність акта перевірки правочинів (інших договорів), укладених Банком, і наказу про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину Уповноваже-ної особи, суд відхиляє з тих підстав, що наслідки нікчемності правочину настають для сторін у силу закону, а не рішення уповноваженої особи Фонду, яке є внутрішнім розпоряд-чим документом. Відповідна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №820/1648/17 від 04.07.2018, №910/12294/16 від 11.04.2018, №910/24198/16 та №910/17448/16 від 16.05.2018.

Отже, оцінивши усі суттєві доводи відповідача, суд дійшов висновку про недоведе-ність відповідачем наявності підстав для визнання нікчемною операції з поповнення позива-чем рахунку на 199900 грн., передбачених п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452.

З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у п. 46 постанови від 04.07.2018 №826/1476/15, суд зауважує, що, заперечуючи проти позову з підстав нікчемності правочину і відсутності його юридичних наслідків, відповідачем не надано інших доказів, зокрема судових рішень про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.

Зважаючи на недоведеність відповідачем наявності передбачених ст.ст. 26, 36, 38 Закону №4452 підстав для не відшкодування позивачу коштів у сумі 199900 грн. за рахунок Фонду, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поширюються на відшкодування позивачу цих коштів.

Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, але не був включений Уповноваженою особою до переліку вкладників з причин, правомірність яких не доведена перед судом, суд дійшов висновку про допущення цим відповідачем протиправної бездіяльності, яка порушила право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування.

З метою ефективного захисту і поновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Уповноваженої особи подати додаткову інформацію про позивача, який має право на отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду у сумі 199900 грн.

Водночас, позовна вимога до Фонду не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до Закону №4452 Фонд формує загальний реєстр вкладників на підставі переліку вкладників або додаткової інформації, отриманих від Уповноваженої особи. Проте, як було встановлено судом, Уповноваженою особою не надавалася до Фонду інформація щодо включення позивача до переліку вкладників, у зв`язку з чим у Фонду були відсутні правові підстави для включення позивача до Загального реєстру.

За вказаних обставин Фондом не було допущено порушення прав та інтересів позива-ча, тому вимога до Фонду не підлягає задоволенню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16 зроблено висновок про те, що дія ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII "Про захист прав споживачів" поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону №4452-VI.

Оскільки, за висновком Верховного Суду, позивача звільнено від сплати судового збо-ру, то сплачений згідно з квитанціями від 13.12.2016 №10 на суму 551,21 грн. і 311 на суму 551,21 грн. та від 18.06.2017 №87 на суму 640 грн. судовий збір у загальній сумі 1742,42 грн. може бути повернутий за відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241-246, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 частково.

2. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , який має право на відшкодування кош-тів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі 199900 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.).

3. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в іншій частині.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

1) Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк" Волков Олександр Юрійович; 01032, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, 35, .

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко