Справа № 280/6308/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 січня 2020 року Справа № 280/6308/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., розглянувши в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), подана представником ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії позивачу;

2) визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене в рішенні відповідача від 22.10.2019;

3) зобов`язати відповідача - вчинити певні дії - провести поновлення виплати пенсії позивачу з 07.10.2009 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доході.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з метою реалізації права на поновлення пенсії представник позивача звернувся до відповідача в інтересах позивача із заявою про добровільне виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі №280/3387/19, яким зобов`язано Управління повторно розглянути заяву позивача про призначення (перерахунок) пенсії з урахуванням висновків суду. Проте відповідач прийняв рішення про відмову у поновленні пенсії, оскільки вважає, що звернення із заявою про поновлення пенсії має здійснюватися особисто. Позивач вважає відмову з таких підстав протиправною. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 23.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 23.12.2019 витребувано від Управління копії матеріалів пенсійної справи позивача.

На виконання вимог ухвали суду від 13.12.2019 про витребування доказів Управління надало копію пенсійної справи позивача (вх.№390 від 03.01.2020).

08.01.2020 відповідачем подано відзив на адміністративний позов (вх.№698), в якому він зазначає, що позивач при зверненні до Пенсійного фонду місцем своєї реєстрації/проживання вказав державу Ізраїль. Зазначає, що під час перебування особи за кордоном пенсія виплачується у разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, проте міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося. З огляду на відсутність у позивача реєстрації на території України, підстави для поновлення виплати пенсії немає. Крім того, посилається на відсутність підстав для виплати компенсації втрати частини доходів, оскільки вказана виплата здійснюється за наявності нарахованих за минулий час та не виплачених сум пенсії.

Ухвалою суду від 22.01.2020 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести поновлення та виплату пенсії за віком за період з 07.10.2009 до 11.06.2019 включно з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів.

На підставі наявних у суду матеріалів судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, місцем проживання якої є держава Ізраїль, звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про призначення/перерахунок пенсії.

09.11.2018 позивач через представника звернувся (засобами поштового зв`язку) до Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про поновлення пенсії за віком від 25.09.2018.

Токмацьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 27.03.2019 №1723/02 повідомило позивача про те, що прийнято рішення про відмову їй у поновленні виплати пенсії за віком у зв`язку з відсутністю фактичного місця проживання на території України.

Не погодившись з відмовою у поновленні виплати пенсії позивач через представника звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі №280/3387/19, яке набрало законної сили 19.09.2019, визнано протиправною бездіяльність Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 25.09.2018 по суті у зв`язку із відсутністю реєстрації ОСОБА_1 на території України. Зобов`язано Токмацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2018 про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного рішення.

В мотивувальній частині рішення суд дійшов висновку про те, що позивач за своєю трудовою діяльністю отримав право на призначення пенсії за віком в Україні, а тому має право на пенсію, виплату якої було припинено.

Суд вказав про безпідставність відмови Управління у розгляді заяви ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю реєстрації заявниці на території України.

Однак, враховуючи те, що відповідачем під час прийняття оскаржуваної відмови не досліджувалось питання достатності інших поданих позивачем документів, необхідних для призначення пенсії, та їх відповідність законодавству, з урахуванням дискреційних повноважень органу Пенсійного фонду, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.09.2018 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

На виконання вищевказаного рішення суду представник позивача звернувся до Управління в інтересах позивача із заявою, в якій просив добровільно виконати рішення суду, а саме повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2018 про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Листом від 01.11.2019 №1975/10 Управління повідомило позивача про те, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі №280/3387/19 Управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25.09.2018 та прийнято рішення від 22.10.2019 №5 про відмову в поновленні пенсії.

За змістом Рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №5 від 22.10.2019 позивачу відмовлено в поновленні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю особистого звернення в проведенні перерахунку, поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням Управління про відмову в поновленні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону №1058-ІV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, суд дійшов висновку, що позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії, проте з визначенням дати її відновлення в межах строків звернення до суду, передбачених КАС України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Відповідно до положень пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Як зазначено у пункті 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, питання про поновлення виплати раніше призначеної пенсії вирішується на підставі поданої до пенсійного органу заяви встановленого зразка, а її розгляд завершується прийняттям пенсійним органом відповідного рішення, у якому зазначаються мотиви і підстави його прийняття.

За змістом оскаржуваного рішення №5 від 22.10.2019 єдиною підставою для відмови позивачу в поновленні пенсії стало порушення пункту 1.5 Порядку №22-1, а саме, відсутність особистого звернення ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії.

Суд зазначає, що наведена норма вже була предметом тлумачення Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 20.02.2018 у справі №757/12134/14-а Верховний Суд дійшов висновку про можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Крім того, у постанові від 31.10.2019 у справі №160/7699/18 Верховний Суд вказав, що пунктом 1.5 Порядку №22-1 передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, до відповідача звертався із заявою про поновлення пенсії від 25.09.2018 представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем.

За таких обставин, висновок відповідача в оскаржуваному рішенні №5 від 22.10.2019 щодо порушення позивачем вимог пункту 1.5 Порядку №22-1 та необхідності особисто звернутися з заявою на поновлення пенсії, суд вважає безпідставним, у зв`язку з чим вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином наявні підстави для поновлення та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з дати звернення з відповідною заявою 25.09.2018.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність у позивача реєстрації на території України як на підставу для відмови у поновленні пенсії, суд вважає безпідставними, оскільки вказані доводи не були покладені в основу оскаржуваного рішення про відмову у поновленні пенсії. Крім того, вказаним доводам надано оцінку в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі №280/3387/19.

Щодо позовних вимог частині визнання бездіяльності відповідача щодо не поновлення пенсії позивача, суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень це певна форма його поведінки, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.

Так, за результатами розгляду заяви позивача про поновлення пенсії за віком Управлінням прийнято рішення №5 від 22.10.2019, що є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не поновлення виплати пенсії задоволенню не підлягають.

Також, відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити йому поновлення виплати пенсії з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, з огляду на таке.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII визначаються правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

За змістом статті 1 вказаного Закону визначається, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Абзацом 2 частини 2 статті 46 Закону №1058-ІV визначено, що компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, згідно з вимогами статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, з аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити поновлення пенсії з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів є передчасними, оскільки поновлення та перерахунок пенсії наразі не проведені, та відсутні підстави вважати, що здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу така пенсія не буде проіндексована, а також не буде виплачена компенсація втрати частини доходів.

Таким чином, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Згідно з частиною 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №5 від 22 жовтня 2019 року про відмову в поновленні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 12 червня 2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б;

Повне судове рішення складено 22.01.2020.

Суддя М.О. Семененко