Справа № 219/13992/19
Суддя: Конопленко О. С.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області старшого сержанта поліції Перепелиці Олега Валерійовича, Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 1 Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області (далі за текстом - Бахмутський ВП ГУНП в Донецькій області) старшого сержанта поліції Перепелиці О.В. та Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, в якому з урахуванням поданих уточнень просить: визнати дії відповідачів протиправними та скасувати постанову серії ДП18 № 424500 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 20 вересня 2019 року постановою поліцейського СРПП № 1 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Перепелиці О.В. його ( ОСОБА_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 гривень за те, що він цього дня о 06 годині 45 хвилин по дорозі, яка має дві смуги, рухався лівою смугою, коли права була вільна, чим порушив вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху. Проте ОСОБА_1 вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки дійсно 20 вересня 2019 року о 06 годині 45 хвилин він їхав вулицею Незалежності у місті Бахмут Донецької області, керуючи автомобілем «FIAT DOBLO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де біля заправки «Паралель» був зупинений поліцейським Перепелицею О.В. , який на запитання позивача щодо причини зупинки пояснив, що ОСОБА_1 рухався лівою смугою при вільній правій, чим порушив Правила дорожнього руху. Проте з висунутим твердженням позивач не погодився, оскільки мав намір повернути ліворуч (до селища Опитне Бахмутського району Донецької області), а тому такий рух дозволений п. 11.5 Правил дорожнього руху. Однак на дані твердження поліцейський СРПП № 1 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції Перепелиця О.В. не відреагував та наказав позивачу надати для огляду документи, після перевірки яких запропонував ОСОБА_1 вирішити питання, шляхом надання грошових коштів, від чого він відмовився, зробивши відповідну відмітку в оскаржуваній постанові, та попрямував по своїм справам. 26 листопада 2019 року від старшого виконавця Бахмутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Абдули Р.В. позивач дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження з виконання оскаржуваної постанови. Враховуючи викладене, вважає, що поліцейським винесено незаконну постанову, а факти, викладені у ній, не відповідають дійсності, не підтверджені жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєнні правопорушення, а тому її слід скасувати, закривши провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до судового засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач - поліцейський СРПП № 1 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції Перепелиця О.В., який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. 23 січня 2020 року до початку розгляду справи на електронну адресу суду від начальника СРПП № 3 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Черника В. надійшов лист, у якому він зазначив, що Перепелиця О.В. у судове засідання прибути не має змоги, оскільки відповідно до наказу начальника ГУНП в Донецькій області від 16 грудня 2019 року № 537 перебуває у відпустці та знаходиться за межами міста.

Представник відповідача - Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Враховуючи, що згідно ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) дана справа вирішується протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, а у зазначеному листі не порушено клопотання про відкладення розгляду справи, суд на підставі ч. 3 ст. 205 КАС України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

За таких підстав, враховуючи передбачений частиною 1 статті 286 КАС України строк розгляду адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також можливість розгляду справи у письмовому провадженні у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, надану ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області старшого сержанта поліції Перепелиці Олега Валерійовича, Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 424500, складеної 20 вересня 2019 року поліцейським СРПП № 1 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Перепелицею О.В., вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «FIAT DOBLO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 20 вересня 2019 року о 06 годині 45 хвилин, як зазначено в постанові: «Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, 220 на дорозі, яка має дві смуги в одному напрямку, рухався лівою смугою, коли права смуга була вільна, чим порушив п. 11.5 ПДР України». Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Прийнято по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень. Також в постанові в графі «Копію постанови мною отримано» мається текст, здійснений за підписом позивача, про те, що він з протоколом не згодний, оскільки їхав лівою смугою, а поліцейський вимагав гроші, які він не надав (а.с. 4).

Згідно частин 1, 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 424500 від 20 вересня 2019 року, складеної відповідачем - поліцейським СРПП № 1 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Перепелицею О.В., зазначено, що позивач своїми діями, які виразились в порушенні вимог пункту 11.5 Правил дорожнього руху України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, частиною другою статті 122 КупАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пункту 11.2 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

При цьому, пунктом 11.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до статті 222 КУпАП органу Національної поліції підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. В свою чергу, зазначеною статтею також передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції частин 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2015 року № 1395.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Однак, не зважаючи на те, що згідно вищевказаних норм Закону, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, прийнятій поліцейським СРПП № 1 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Перепелицею О.В., не надано будь-якої оцінки поясненням позивача.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення, зазначеного в оскарженій постанові, в порядку статті 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем - поліцейським СРПП № 1 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Перепелицею О.В., в порушення вимог статті 280 КУпАП, не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Згідно частини 3 статті 73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 КАС України).

Відповідно до положень частин 2, 6 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надає докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Однак, відповідачі, які були належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, не надали суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направили обґрунтованого відзиву на позовну заяву, а також не надали доказів скоєння позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що слід скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 424500 від 20 вересня 2019 року, винесену поліцейським СРПП № 1 Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Перепелицею О.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 20, 72, 77, 139, 205, 229, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 7, 122, 222, 251, 258, 268, 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити адміністративний позов.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 424500 року, винесену поліцейським СРПП № 1 Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області старшим сержантом поліції Перепелицею Олегом Валерійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Відповідно до ст. 286, п. 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідачі:

Поліцейський СРПП № 1 Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області старший сержант поліції Перепелиця Олег Валерійович, місце несення служби якого: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, буд. 149, РНОКПП невідомий;

Бахмутський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області, місцезнаходження якого: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, буд. 149, .

Суддя О.С. Конопленко