Справа № 400/4155/19
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2020 р. № 400/4155/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_2

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі-відповідач) з вимогами:

- визнати бездіяльність Відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо невиплати ОСОБА_1 , грошової компенсації вартості неотриманого речового майна в сумі 75187,12 грн. протиправними.

- зобов`язати Відповідача Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України , виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 75187,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за час проходження військової служби в Збройних Силах України позивач не отримував належним чином необхідне йому речове майно. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно є протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає у відзиві на позовну заяву, що ним зроблено перерахунок неотриманого позивачем речового майна на підставі телеграми Головного управління Національної гвардії України від 08.01.2019 про закупівельні ціни на речове майно, тому вартість неотриманого речового майна складає 48195,64 грн.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у лавах Національної гвардії України.

Під час перебування на посаді, позивач подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати йому вартості недоотриманого за час проходження військової служби речового майна.

Наказом командира військової часини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 20.09.2019 року № 215 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас та виключено зі всіх видів забезпечення з 20.09.2019 року. Рапорт ОСОБА_1 щодо виплати йому вартості недоотриманого за час проходження військової служби речового майна було задоволено та 17.09.2019 року було надано Довідку «Про вартість речового майна, що належить до видачі» від 17.09.2019 року № 788. Відповідно до вказаної довідки, вартість недоотриманого позивачем речового майна складає 75187,12 грн.

Оскільки відповідачем не було здійснено виплату грошової компенсації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII), відповідно до статті 1 якого соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону № 2011-XII, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 3-5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року, встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).

Матеріали справи містять Довідку № 788 від 17.09.2019 року "Про вартість речового майна що належить до видачі майору ОСОБА_1 " видану військовою частиною НОМЕР_2 , якою визначено суму грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 7187,12 грн.

Отже, на час підписання наказу про звільнення та про виключення позивача з особового складу військової частини НОМЕР_2 , за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем в сумі 75187,12 грн., яку відповідачем до цього часу виплачено не було.

Щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов, з приводу того, що сума компенсації за неотримане речове майно позивача становить 48195,64 грн. (зменшення суми компенсації), яка зазначена в перерахованій довідці про вартість речового майна, що належить до видачі №1082 від 18.11.2019 року з урахуванням розрахунку цін речового майна Головним управлінням Національної гвардії, а не 75 187,12 грн. (попередня сума вартості речового майна що була надана позивачу під час звільнення), як було зазначено у первинній довідці, суд зазначає таке.

З позовної заяви вбачається, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, позивач подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати йому вартості недоотриманого за час проходження військової служби речового майна.

Рапорт ОСОБА_1 було задоволено та у було надано Довідку «Про вартість речового майна, що належить до видачі» від 17.09.2019 року № 788. Відповідно до вказаної довідки, вартість недоотриманого позивачем речового майна складає 75187,12 грн.

Відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно» довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держсгіецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

У своєму відзиві, відповідач зазначає, що 08.01.2019 року до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від Головного управління Національної гвардії за № НР.118 (НР.27/27/3-118) надійшла телеграма із закупівельними цінами речового майна станом на 01.01.2019 року, в якому зазначені ціни за неотримане речове майно, яке підлягає компенсації.

Як вбачається з наданої відповідачем копії телеграми щодо вартості речового майна станом на 01.01.2019 року, остання не містить вартості майна, яке було належне Позивачу за старими цінами (1991-2014 років) та яке відрізняється за своїм номенклатурним найменуванням від нової норми та найменувань яких немає у телеграмі по цінам станом на 01.01.2019 року.

Виходячи з розрахунку Головного управління Національної гвардії закупівельної вартості речового майна, що належить до видачі, відповідач зменшив суму компенсації за неотримане речове майно позивача шляхом складання перерахованої довідки про вартість речового майна, що належить до видачі № 1082 від 18.11.2019 року (перерахована довідка), яка становить 48195,64 грн.

Аналізуючи нову довідку та телеграму із закупівельними цінами речового майна станом на 01.01.2019 року, суд дійти висновку, що відповідач зменшив кількість одиниць майна, а в інших випадках взагалі вилучив найменування майна, яке підлягало компенсації позивачу, посилаючись на відсутність у телеграмі найменувань такого майна та його вартості.

Таким чином, відповідачем у новій довідці було протиправно виключено з переліку речового майна, що належить компенсувати позивачу, найменування майна, яке відсутнє у телеграмі Національної гвардії України від Головного управління Національної гвардії за № НР.118 (НР.27/27/3-118) із закупівельними цінами речового майна станом на 01.01.2019 року.

Однак, суд вважає, що зміна номенклатурної назви предмету речового майна або зняття майна з норми забезпечення не звільняє відповідача від проведення розрахунку з позивачем, шляхом сплати йому грошової компенсації за усе неотримане за час проходження військової служби позивачем речове майно.

Крім того, виходячи з того що Головному Управлінню Національної гвардії України делеговано повноваження лише на виконання пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно» (визначення лише вартості речового майна що підлягає грошовій компенсації, а не визначення найменувань речового майна що підлягає грошовій компенсації), Головне управління Національної гвардії надало відповідачу телеграмою № НР.118 (НР.27/27/3-118) вартість речового майна станом на 01.01.2019 року, а від так, підтвердило ідентичність номенклатурного найменування речового майна за попередніми нормами забезпечення та новими нормами забезпечення (або майна виключеного з норм забезпечення). Ідентичність функціоналу речового майна нової норми речового забезпечення майна та речового майна що було виключено з норм речового забезпечення, та на компенсацію якого має право позивач, відповідач не довів. Такий висновок суду підтверджується довідкою № 788 «Про вартість речового майна» від 17.09.2019 року, яка була надана позивачу під час звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 75187,12 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 241-243, 246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ) грошової компенсації вартості неотриманого речового майна в сумі 75187,12 грн.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 75187,12 грн. (сімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят сім гривень 12 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Мельник