Справа № 520/12146/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2020 р. № 520/12146/19
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону про скасування рішення ,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 від 13 вересня 2019 року, ст. пр-ком прикордонної служби ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 разом із неповнолітнім сином ОСОБА_2 не пропустили через державний кордон України і прийняли рішення від 13 вересня 2019 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який не досяг 16-річного віку. Під час перетинання контролю (ППр «Плетенівка») позивач мав при собі свій паспорт, паспорт сина та нотаріально посвідчену згоду батька на перетинання державного кордону сина у супроводі матері, із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Тобто, всі вимоги діючого законодавства України, а саме статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України в`їзду в Україну громадян України» та п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами) затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, позивачем були виконані у повному обсязі. Не погодившись з рішенням відповідача чоловік позивача оскаржив його керівнику загону, однак, своєю відповіддю від 08.10.2019р. № 12622 керівник повідомив, що співробітники прикордонної служби прикордонний контроль було здійснено в межах вимог діючого законодавства України. Незгода позивача з вищезазначеним рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 13 вересня 2019 року зумовила звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року відкрито спрощене провадження в порядку передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, 24.12.2019 року надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що 13.09.2019 громадянка ОСОБА_1 разом із неповнолітнім сином Усубяном Асланом перетинали державний кордон в пункті пропуску «Плетенівка». Під час здійснення прикордонного контролю військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) старшим прапорщиком ОСОБА_4 на підставі наданих документів громадянкою ОСОБА_1 , які були надані на момент перетинання Державного кордону з України до території Російської Федерації, у пункту пропуску «Плетенівка» 13.09.2019 року, було прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який не досяг 16 річного віку, ОСОБА_5 , з підстав не зазначення у нотаріально посвідченій згоді батька держави прямування. Фактично в документах не зазначено держави прямування Російська Федерація (або через Російську Федерацію), у зв`язку з чим посадові особи органу охорони державного кордону діяли виключно до наданих повноважень згідно із положеннями національного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

13.09.2019 року громадянка ОСОБА_1 разом із неповнолітнім сином ОСОБА_6 перетинали державний кордон в пункті пропуску «Плетенівка». Позивачем під час здійснення прикордонного контролю було надано свій паспорт, паспорт сина - ОСОБА_2 , та нотаріально посвідчену згоду батька.

Згідно заяви від 12.09.2019, посвідченої приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовою Н.В., батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надає згоду на поїздку за кордон до Вірменії, яка відбудеться в період з 12.09.2019 року по 12 березня 2020 року малолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в супроводі матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За результатом прикордонного контролю на пункті пропуску через державний кордон України «Плетенівка» старшим прапорщиком ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина 9951) ОСОБА_4 на підставі Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який не досяг 16-річного віку від 13.09.2019 р. було відмовлено у перетинанні державного кордону України з підстав того, що відповідно до п.4 підпункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року з доповненнями (постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724) «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» - не зазначена держава прямування.

Не погоджуючи з вказаним рішенням батьком дитини, ОСОБА_7 , до Харківського прикордонного загону подано скаргу щодо неправомірних дій військовослужбовців відділення інспекторів прикордонної служби «Плетенівка» під час здійснення прикордонного контролю.

Листом від 08.10.2019 №23/12623 «Про надання інформації» начальником Харківського прикордонного загону повідомлено скаржника, що оскільки виїзд здійснювався до Російської Федерації та в заяві від 12.09.2019 не вказано державу прямування Російська Федерація, Усубян Аслану винесено рішення ро відмову в пропуску через державний кордон України.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який не досяг 16-річного віку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд зазначає, що приписами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Положеннями ч.3 та ч. 4 статті 2 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон.

Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль», паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

А згідно положень ст. 23 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль та пропуск через державний кордон громадян України, які не досягли 16 років, здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням вимог частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Порядок перетину державного кордону громадянами України здійснюється відповідності до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57 (далі Правила).

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України.

Згідно ст. 3, 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Отже, Правилами перетинання державного кордону України громадянами України визначений перелік документів, які необхідні для виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, а саме, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином, згідно припису вказаної норми в нотаріально засвідченій згоді обов`язково має бути зазначена держава прямування з України і відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Судом встановлено, що фактичною підставою відмови в перетині державного кордону України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оскаржуваному рішенні від 13.09.2019 р. зазначено те, що у нотаріально посвідченій згоді на виїзд громадянина України, який не досяг 16-річного віку не зазначена держава прямування.

Відповідно до змісту нотаріально посвідченої заяви від 12.09.2019, батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надає згоду на поїздку за кордон до Вірменії, яка відбудеться в період з 12.09.2019 року по 12 березня 2020 року малолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в супроводі матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року зобов`язано позивача, ОСОБА_1 , надати до суду оригінал або належним чином завірену копію проїзного документа на підставі якого здійснювався виїзд ОСОБА_2 13.09.2019 р.

На виконання ухвали суду від 29.11.2019 р. позивачем надано до матеріалів справи копію квитка НОМЕР_2 від 14.08.2019 р. та копію маршрутного листка №2353923 від 14.08.2019 р., згідно яких пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 прямує автобусом з міста Харкова (дата та час вибуття 13.09.2019 о 12:20) до міста Єреван (дата та час прибуття 15.09.2019 08:20).

Таким чином, державою прямування як в нотаріально посвідченій заяві батька від 12.09.2019, так і в квитку позивача, на підставі якого здійснювався перетин державного кордону України, визначений напрямок прямування Вірменія, Єреван.

Відтак, суд приходить до висновку, що заява згода від 12.09.2019, посвідчена приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовою Н.В., містить державу прямування Вірменію, а отже, відповідає вимогам Правил перетинання державного кордону громадянами України, у зв`язку з чим підстава зазначена у відмові є незаконною, а доводи відповідача щодо не зазначення у згоді батька країни прямування - не відповідають дійсним обставинам справи.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про відмову в перетинанні державного кордону України на виїзд з України громадянину України, який не досяг 16-річного віку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав державний кордон у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 13 вересня 2019 року, прийняте старшим прапорщиком прикордонної служби ОСОБА_3 , є безпідставним та таким, що не відповідає чинному законодавству України, а вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) до Харківського прикордонного загону (вул. Клочківська, буд. 228, а/с 3326, м. Харків, 61045, код 14321742) про скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України на виїзд з України громадянину України, який не досяг 16-річного віку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав державний кордон у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 13 вересня 2019 року, прийняте старшим прапорщиком прикордонної служби ОСОБА_3 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Харківського прикордонного загону (вул. Клочківська, буд. 228, а/с 3326, м. Харків, 61045, код 14321742) суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин