Справа № 140/3373/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3373/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ, відповідач) про визнання дій щодо призначення пільгової пенсії протиправними та зобов`язання призначити пільгову пенсію за віком у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , народилася в с. Хряськ Маневицького району Волинської області, яке входить до переліку населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС і до 01.01.2006 року відносилось до зони гарантованого добровільного відселення.

Вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (3 категорії) має відповідне посвідчення та з дня народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 27.07.1989 року, а також з 02.10.2018 року по даний час постійно проживала та була зареєстрована в с. Хряськ Маневицького району Волинської області, що підтверджується відтиском штампа в паспорті та довідкою сільської ради.

В липні 2019 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. У вересні 2019 року отримала відмову у призначенні пенсії за №13960/02-39 від 20.08.2019 року.

Вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач 11.12.2019 року за вх. №21965/19 подав відзив, де просив у задоволенні позову відмовити, оскільки ОСОБА_1 не досягла 55-річного віку, з якого має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що позивачку було повідомлено листом від 20.08.2019 року вих. № 13960/02-39. З наведених підстав просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 17.11.1994 року Волинською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

Згідно з довідкою №2842, виданою 02.12.2019 року Цмінівською сільською радою, ОСОБА_1 з дня народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 28.06.1989 року була зареєстрована та проживала в селі Хряськ Маневицького району та з 02.10.2018 року по даний час зареєстрована та постійно проживає в селі Хряськ Маневицького району.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року село Хряськ Маневицького району Волинської області відноситься до зони добровільного гарантованого відселення.

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням відповідача №13960/02-39 від 20.08.2019 року відмолено позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки ОСОБА_1 не досягла 55-річного віку на день звернення з заявою, з якого має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що за ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я врегульовано Законом України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За правилами пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до статті 11 Закону №796-XII, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу у передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу), визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до статті 14 Закону №796-ХП, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Як встановлено судом, 03.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Маневицького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Волинській області із заявою для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На момент звернення за призначенням пенсії позивачці мало виповнитись 53 роки.

Під час звернення до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 було подано:

- посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 видане 07.11.1994 року Рівненською обласною державною адміністрацією;

- довідку № 1247 від 13.05.2019 видану Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області про період реєстрації і проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, а саме в с. Хряськ, Маневицького району Волинської області з дня народження по 28.06.1989 та з 02.10.2018 по даний час;

- довідки №№ 2076, 2077 від 14.05.2019 року видані виконавчим комітетом Вараської міської ради про період реєстрації і проживання у зоні посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на ЧАЕС з 30.06.1989 року по 11.12.1990 року, з 11.12.1990 року по 02.10.2018 року;

- трудову книжку серії НОМЕР_3 видана 11.06.1984 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію Законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 106 від 23.07.1991 року с. Хряськ, Маневииького району Волинської області відносено до зони гарантованого добровільного відселення.

Так, згідно з довідкою виданою Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області № 1247 від 13.05.2019 року позивачка проживала та була зареєстрована у с. Хряськ Маневицького району Волинської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, з дня народження по 28.06.1989 року та з 02.10.2018 року по даний час.

З вказаного вище слідує, що оскільки станом на 01.01.1993 року позивачка прожила та відпрацювала в зоні гарантованого добровільного відселення, а саме у с. Хряськ, Маневицького району Волинської області 3 роки, то вона має право на пенсію за віком, із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачці вірно встановлено початкову величину зниження пенсійного віку, що становить 3 роки, оскільки у період часу з 26.04.1986 року по 31.07.1986 вона проживала у с. Хряськ, Маневицького району Волинської області (ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Крім того, в зоні гарантованого добровільного відселення ОСОБА_1 на день звернення з заявою до УПФ всього прожила будучи зареєстрованою 4 роки 2 дні (згідно довідки № 1247 від 13.05.2019 виданої Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області в с. Хряськ Маневицького району Волинської області, а саме з 26.04.1986 по 28.06.1989 та з 02.10.2018 по 03.07.2019 ), що дає право на зменшення пенсійного віку додатково на 2 роки - 1 рік за 2 роки проживання, роботи (ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Отже, позивачка за двома складовими має право на зменшення пенсійного віку на 5 років від 60-ти років (3 роки початкової величини та 2 роки додатково за 4 роки проживання в с. Хряськ).

На думку суду при зарахуванні 1 року права (1 рік за 2 роки) на зниження пенсійного віку (ст. 55 Закону №796-XII) за здійснення у зоні гарантованого добровільного відселення (у період з 21.04.2010 року по 22.04.2012 року - догляду за своєю 80-річною матір`ю ОСОБА_2 згідно довідки управління праці і соціального захисту населення Маневицької РДА №582 від 30.05.2019 року про перебування позивачки на обліку в даному управлінні) не дає права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, як особі яка підлягає загальнообов`язковому державному страхуванню (ст. 11, 24 Закону №1058) з часу подання заяви до УПФ, оскільки позивачці на цей момент виповнювалося лише 53 роки, а пільговий період є меншим необхідного, виходячи з ст. 55 Закону №796-XII, яка вказує, що максимально пенсійний вік може бути зменшено для зони гарантованого добровільного відселення не більше 6-ти років, а ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надає право на призначення пенсії за віком з досягненням 60-ти років.

Подана до відповідача довідка №2076/04 від 14.05.2019 року виконкому Вараської міської ради про те, що у ОСОБА_1 з 11.12.1990 року по 02.10.2018 року зареєстровано місце проживання за адресою м. Вараш не дає підстав для зменшення пенсійного віку, оскільки м. Вараш (Кузнецовськ) не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а довідку №2768 від 22.11.2019 року з Цмінівської сільської ради про те, що позивачка до 23.04.2012 року (дня смерті матері) постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 в с. Хряськ та акт обстеження умов проживання позивачки від 11.10.2019 року з зазначенням проживання без реєстрації з 30.10.2009 року по 22.04.2012 року суд до уваги не приймає, оскільки дані документи до заяви про призначення пенсії не подавались і відповідно не досліджувались відповідачем, а інших доказів позивачем не надано.

На думку суду, оскільки ОСОБА_1 при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не було подано до заяви необхідних документів в повному обсязі, що дають право на зниження 7-ми років пенсійного віку, тому винесення ГУ ПФУ у Волинській області відмови за №13960/02-39 від 20.08.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії прийнято відповідачем відповідно до діючого законодавства.

Відтак, з вищевказаних підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич