Справа № 816/121/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2020 року

Київ

справа №816/121/17

адміністративне провадження №К/9901/30899/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (суддя Бойко С.С.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (судді: Ральченко І.М. (головуючий), Бершов Г.Є., Катунов В.В.) у справі № 816/121/17 за позовом Приватного підприємства «Українська сервісна бурова компанія -1» до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне підприємство «Українська сервісна бурова компанія-1» (далі - позивач, ПП «УСБК-1») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.10.2016 № та № .

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.10.2016 № та № були прийняті контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідач зробив висновки про порушення позивачем чинного податкового законодавства не обґрунтовані посиланням на відповідні обставини, господарські операції позивача з контрагентом мали реальний характер, що підтверджується належними первинними документами, а товар придбаний позивачем у ТОВ «Воллер» був використаний у власній діяльності ПП «УСБК-1».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 27.10.2016 № та № .

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.10.2016 № та № діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відповідачем не спростовано факт здійснення позивачем відповідних господарських операцій з його контрагентом, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у позивача виникало право на включення до складу податкового кредиту сум за наслідком здійснення таких господарських операцій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ГУ ДФС у Полтавській області подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПП «УСБК-1» у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПП «УСБК-1» зареєстровано як юридичну особу у встановленому законом порядку, . ПП «УСБК-1» з 27.05.2009 перебуває на обліку платників податків у ДПІ у м. Полтава ГУ ДФС у Полтавській області та з 09.07.2009 зареєстровано платником податку на додану вартість.

Головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Полтавській області Васильченко І.П. 07.10.2016 проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ПП «УСБК-1» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Воллер» за період з 01.12.2015 по 31.03.2016.

За результатами перевірки складено акт від 12.10.2016 №444/16-31-14-06-08/36514677, в якому, зокрема, вказано на порушення позивачем вимог: п.п. «а» п. 198.1 та абз. 1,2 п.п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, абз. 19 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. 5 розділу ІІІ, п.п. 1. п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 та недостовірного внесення даних до розділу ІІІ податкової звітності з ПДВ в результаті чого: занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 372 178,00 грн. завищено суму від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 36 862,00 грн. При цьому встановлено завищення від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за лютий 2016 року в сумі 95 694,00 грн враховане при визначенні податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет за лютий 2016 року.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 27.10.2016 прийнято податкові повідомлення-рішення: № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу 14010100, сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 36 862,00 грн; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), код платежу 14010100 в загальному розмірі 465 223,00 грн (в тому числі за податковим зобов`язанням 372 178,00 грн та за штрафними санкціями 93 045,00 грн).

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 15.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Воллер» (Продавець) та Приватним підприємством «Українська сервісна бурова компанія-1» (покупець) укладено договір поставки № 1511/15, за умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар на умовах цього договору. За результатами здійснення вказаної господарської операції сторонами правочину складено відповідні витратні накладні. На підтвердження здійснення оплати за вказаний товар та його транспортування позивачем було надано: акти приймання-передачі векселя, товарно-транспортні накладні. На підтвердження оприбуткування придбаного у ТОВ «Воллер» товару позивачем було надано оборотно-сальдові відомості та картки рахунків.

Придбані у ТОВ «Воллер» товари були використанні позивачем під час виготовлення розширювача 6РШ-610МС, надання послуг з капітального ремонту свердловини № 3 Луценківського ГКР та свердловини № 70 Семиренківського ГКР. Крім того, придбані у ТОВ «Воллер» товари були використанні ПП «УСБК-1» для облаштування виробничої бази підприємства та як аварійний інструмент при виконанні ловильних робіт під час капітального ремонту свердловин.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо оформлення відповідних первинних документів, а також зазначає щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «Воллер» (контрагентом позивача) та його контрагентами щодо придбання та наступного продажу товару позивачу, а саме - піску будівельного в обсязі 60 м.куб, по ланцюгу відносин: ТОВ «Елітан компані»-ТОВ «Ольвія-КС»-ТОВ «Воллер», оскільки за наявною у відповідача податковою інформацією ТОВ «Елітан компані» не здійснювало придбання будівельного піску, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

8. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

10.2. Пункти 198.1, 198.3, 198.6 статті 198.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

11. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Стаття 1.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Стаття 3.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

11.3. Частини перша та друга статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

13. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

14. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

15. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

16. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

17. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

18. Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ.

19. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

20. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

21. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

22. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судом першої інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судом на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішення судом першої інстанції).

23. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.10.2016 № та № , діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що витрати для цілей формування податкового кредиту з податку на додану вартість повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність відповідних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків, а у справі, що розглядається, позивачем було надано до судів першої та апеляційної інстанції оформлені у відповідності до вимог чинного податкового законодавства первинні документи (договори з надання послуг та поставки, накладні (в тому числі витратні накладні), товарно-транспортні накладні, акти приймання виконаних робіт, платіжні доручення, акти приймання-передачі векселя, оборотно-сальдові відомості та картки рахунків) складені у відповідності до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тоді як контролюючим органом не було доведено та надано належних доказів на підтвердження нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Воллер».

Крім того, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що посилання контролюючого органу на відомості, викладені в узагальненні податкової інформації ГУ ДФС у Полтавській області від 27.07.2016, не є належним та достатнім обґрунтуванням правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки неможливість проведення перевірки контрагентів платника податків, не звільняє контролюючий орган від виконання обов`язку з встановлення та доведення фактів вчинення таким платником податків відповідних порушень положень податкового законодавства, оскільки така податкова інформація не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що на момент укладання договору поставки № 1511/15 (15 листопада 2015 року) між ТОВ «Воллер» та ПП «Українська сервісна бурова компанія-1» та виконання його умов, ТОВ «Воллер» не було визнано банкрутом, про що зазначає контролюючий орган (відповідне рішення прийнято лише 29.09.2016 про що внесено відповідні записи до ЄДР).

24. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченні на адміністративний позов та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року слід залишити без задоволення.

26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

27. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 816/121/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду