Справа № 320/2634/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року № 320/2634/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Лубянської Д.С,

за участі:

представників позивача - Чевгуза М.В., Майко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ворзельської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом до Ворзельської селищної ради, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Ворзельської селищної ради від 25.04.2019 №666-52-VІ про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на поділ земельної ділянки площею 0,47 га, за кадастровим номером :01:060:0026 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Ворзельську селищну раду надати дозвіл ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку технічної документації по встановленню меж земельної ділянки площею 0,1500 га щодо кожного з позивачів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території селища Ворзель (Ворзельської селищної ради) в межах АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що вони придбали житлові будинки №98а, №98б, №98в за адресою: АДРЕСА_2 , які розташовані на неприватизованій земельній ділянці з кадастровим номером :01:060:0026 на підставі договорів - купівлі продажу житлових будинків від 29.07.2017. Попередній власник будинків ОСОБА_4 , отримала будинок за №98 у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який мав у оренді спірну земельну ділянку. Після спадкування майна, ОСОБА_4 , а у подальшому і позивачі після набуття прав власності на будинки, неодноразово зверталися до відповідача із заявами про виділення земельної ділянки у власність, проте, вказані звернення були проігноровані Ворзельською селищною радою. Натомість, відповідачем було прийнято рішення Ворзельської селищної ради від 25.04.2019 №666-52-VІ про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на поділ земельної ділянки площею 0,47 га, за кадастровим номером :01:060:0026 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 на 8 частин. Таким чином, селищна рада позбавила позивачів права на приватизацію земельної ділянки, виділивши на їх будинки одну земельну ділянку площею 0,075 га, зменшивши фактично до 0,025 га на кожний з будинків позивачів. А тому, позивачі вважають, що оскаржуване рішення є незаконним та протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Крім того, позивачі просять суд зобов`язати Ворзельську селищну раду надати їм дозвіл на розробку технічної документації по встановленню меж земельної ділянки площею 0,1500 га щодо кожного з позивачів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельній ділянці площею 0,47 га, за кадастровим номером :01:060:0026.

Відповідач проти позову заперечував, надіслав на адресу суду письмовий відзив, у якому зазначив, що спірне рішення є законним, оскільки рішенням відповідача від 21.08.2015 договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_5 було припинено. При цьому, вказане рішення у судовому порядку не оскаржувалося та є чинним, а тому у позивачів відсутнє право на користування спірною земельною ділянкою. Вказав, що спірне рішення прийнято у зв`язку з необхідністю поділу земельної ділянки комунальної власності та з метою недопущення її самовільного зайняття. Пояснив, що Ворзельська селищна рада та її виконавчий комітет не приймав рішення про дозвіл на виділення в окремі об`єкти права власності частин житлового будинку по вул АДРЕСА_1 , не присвоював окремих поштових адрес, як то передбачено нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Законом України "Про місцеве самоврядування". Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 25.06.2019 відкрито загальне провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 03.07.2019 було вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Ворзельської селищної ради від 25.04.2019 №666-52-VІ про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на поділ земельної ділянки площею 0,47 га, за кадастровим номером :01:060:0026 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Протокольною ухвалою суду від 24.09.2019 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 17.10.2019.

У судове засідання, призначене на 16.01.2020, з`явилися представники позивачів, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, будь яких клопотань до суду не надавав, у зв`язку з чим суд ухвалив на підставі статті 205 КАС України розглядати справу за його відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 29.09.2017, відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у гр. Російської Федерації ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_2 на неприватизованій земельній ділянці площею 0,4700 га, кадастровий номер якої :01:060:0026 (а.с. 14-15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167481043, до складових частин будинку АДРЕСА_1 , що у Київській області, м. Ірпінь , смт . Ворзель належать: житловий будинок А, навіс Б, вольєр В, навіс Г, огорожа 1-3, колодязь 4, вигрібна яма І (а.с.16-17).

29 вересня 2017 року, відповідно до договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 придбала у гр. Російської Федерації ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_2 на неприватизованій земельній ділянці площею 0,4700 га, кадастровий номер якої :01:060:0026 (а.с. 19-20).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167474858, до складових частин будинку АДРЕСА_1 належать: житловий будинок А, навіс Ж, вбиральня Б, літній душ В, огорожа 2, колодязь 4 (а.с. 21-22).

ОСОБА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу, 27.09.2017 придбала у гр. Російської Федерації ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_2 на неприватизованій земельній ділянці площею 0,4700 га, кадастровий номер якої :01:060:0026 (а.с.24).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167397925, до складових частин будинку АДРЕСА_1 , що у Київській області, м. Ірпінь , смт . Ворзель належать: житловий будинок А, огорожа 1-2 (а.с.25-26).

Придбані будинки належали гр. Російської Федерації ОСОБА_4 , яка в свою чергу отримала їх у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_5 , як єдиний будинок за АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с. 31).

Відповідно до вказаного вище свідоцтва, гр. ОСОБА_4 прийнято спадщину, що складається з 5/9 часток у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . У даному свідоцтві зазначається, що житловий будинок (цілісний) з цегли, має загальну площу 121,0 кв.м, житлову площу 65,7 кв.м, розташований на земельній ділянці (не зазначається на якій саме), на якій розташовані: сараї: «Б», «В», «Е» і «Ж», убиральня «Г», огорожа № 1,5-7, колодязь № 2, свердловина № 3.

Відповідно до договору оренди землі від 01.08.2005, ОСОБА_5 отримав земельну ділянку з кадастровим номером :01:060:0026, на частині якої розташований успадкований будинок, в оренду строком на 25 років (а.с. 32-36).

У подальшому, ОСОБА_4 29.08.2013 подала заяву до Ворзельської селищної ради про надання дозволу на отримання у власність спірної земельної ділянки, проте дана заява залишилась без розгляду (а.с.38).

27 листопада 2014 року, ОСОБА_4 звернулась повторно із заявою до відповідача щодо припинення дії договору оренди спірної земельної ділянки у зв`язку із смертю свого чоловіка та переоформлення на своє ім`я (а.с. 40).

19 серпня 2015 року, ОСОБА_4 зверталась до відповідача із заявою щодо укладення з нею договору оренди земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, проте дана заява залишилась без відповіді (а.с. 39).

Як було з`ясовано у ході розгляду справи, розглянувши заяву гр. ОСОБА_4 та враховуючи висновки постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, керуючись ст. 12, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», Ворзельською селищною радою прийнято рішення від 21.08.2015 № 833-45-УІ «Про припинення договору оренди земельної ділянки в АДРЕСА_1 укладеного між Ворзельською селищною радою та гр. ОСОБА_5 », згідно із яким припинено дію договору оренди землі, укладеного між Ворзельською селищною радою та гр. ОСОБА_5 , що зареєстрований 04.08.2005 за № 105 на земельну ділянку площею 0,4700 га для обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 у зв`язку із смертю (а.с. 198).

Дане рішення Ворзельської селищної ради гр. ОСОБА_4 в судовому порядку не оскаржувала, а договір оренди землі не переукладався.

У подальшому, гр. ОСОБА_4 та інший співвласник будинку ОСОБА_6 , отримавши Висновок щодо технічної можливості розподілу об`єкта нерухомого майна (а.с. 170), звернулися із заявою до Ірпінської міської ради відділу містобудування та архітектури про розподіл належного їм будинковолодіння на чотири окремі об`єкти власності, за наслідками розгляду якої було виконано розподіл житлового будинку на чотири об`єкти власності та присвоєно їм окремо поштові адреси (а.с. 171).

На поділені будинковолодіння ОСОБА_4 були отримані технічні паспорти (а.с.152-159).

Придбавши окремі будинковолодіння, позивачі зверталися 11 травня 2018 року та 25 квітня 2019 року до Ворзельської селищної ради із відповідними заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельних ділянок між їхніми будинками по 0,1500 га за кожним будинком (згідно кадастрового плану) (що в сумі 0,4500 га не перевищує розміру спірної земельної ділянки), для можливості господарювання кожному власнику на своїй земельній ділянці та подальшій її приватизації (а.с. 29-30).

Як убачається з витягу з протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, природокористування, земельних відносин та надзвичайних ситуацій, 13.06.2018, розглянувши заяву позивачів від 11.04.2018, було вирішено відкласти розгляд питання по суті до надання документів, що стали підставою для поділу будинковолодіння №98 на окремі будинковолодіння №98-а,98-б , 98-в по вул. Курортній (а.с.46), про що повідомлено позивачів та підтверджується копією витягу з журналу вихідної реєстрації (а.с. 123-126).

Як убачається з витягу з протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, природокористування, земельних відносин та надзвичайних ситуацій, 15.05.2019, розглянувши заяву позивачів від 25.04.2019, та враховуючи, що 25.04.2019 на черговій сесії прийнято рішення про поділ земельної ділянки площею 0,47 га, за кадастровим номером :01:060:0026 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яким передбачається закріплення земельної ділянки за нерухомим майном, було вирішено, що підстав для повторного розгляду даного питання на засіданні не вбачається (а.с. 47).

Позивачі вважають, що відповідачем протиправно не розглядалися впродовж тривалого терміну їхні заяви, внаслідок чого протиправно прийнято рішення Ворзельської селищної ради від 25.04.2019 №666-52-VІ про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на поділ земельної ділянки площею 0,47 га, за кадастровим номером :01:060:0026 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі вважають, що мають всі законні права на отримання земельних ділянок загальною площею 0,47 га, оскільки придбавши окремі будинковолодіння, до них перейшло і право власності чи користування, на земельну ділянку, на якій воно розташовано, тому просять суд зобов`язати Ворзельську селищну раду надати дозвіл ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку технічної документації по встановленню меж земельної ділянки площею 0,1500 га щодо кожного з позивачів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території селища Ворзель (Ворзельської селищної ради) в межах вулиці Курортна №98., у зв`язку з чим звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування".

Відповідно до статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частиною 1 статті 121 Земельного Кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; г) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Згідно частини 6 статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною 7 статті 118 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно із статтею 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Згідно із статтею 125 цього кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Слід зазначити, що відповідно до положень статей 181, 182 Цивільного кодексу України, статті 5 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельні ділянки, житлові будинки, будівлі, споруди є нерухомим майном, щодо яких проводиться державна реєстрація прав. При цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Враховуючи зазначене, набуття права на частку особи у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди за договором, в результаті державної реєстрації прав, є фактом набуття у власність об`єкта нерухомості.

Для реалізації прав суб`єктів спільної часткової власності на житловий будинок, будівлю або споруду на отримання у власність (користування) частки в праві на земельну ділянку на, якій розміщений набутий у власність об`єкт нерухомості, земельна ділянка має набути ознак об`єкта права власності (користування).

Згідно з частиною першою статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Способи захисту у прав на земельні ділянки передбачені Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. У разі незгоди власників землі. або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 Цивільного кодексу України).

Таким чином, для вирішення даного спору суд вважає, що суттєвим є встановлення обставин, чи мав відповідач право приймати спірне рішення, зважаючи на той факт, що на спірній земельній ділянці перебувають будинки позивачів, та як вони стверджують, вони набули прав землекористувачів і мають першочергове право на отримання у власність земельної ділянки.

Як було встановлено у ході розгляду справи, попередній власник будинку ОСОБА_4 , успадковуючи майно свого батька ОСОБА_5 , набула право на спадщину на 5/9 часток у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Намагаючись оформити право власності чи оренди на земельну ділянку площею 0,4700 га, яка перебувала відповідно до договору оренди землі від 01.08.2005 у ОСОБА_5 , з кадастровим номером :01:060:0026, на частині якої розташований успадкований будинок, ОСОБА_4 неодноразово зверталася до відповідача із відповідними заявами.

Натомість, розглянувши заяву гр. ОСОБА_4 та враховуючи висновки постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, керуючись ст. 12, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», Ворзельською селищною радою прийнято рішення від 21.08.2015 № 833-45-УІ «Про припинення договору оренди земельної ділянки в АДРЕСА_1 укладеного між Ворзельською селищною радою та гр. ОСОБА_5 », згідно із яким припинено дію договору оренди землі, укладеного між Ворзельською селищною радою та гр. ОСОБА_5 , що зареєстрований 04.08.2005 за № 105 на земельну ділянку площею 0,4700 га для обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_6 наразі АДРЕСА_1 у зв`язку із смертю.

Суд звертає увагу, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права відповідно до Закону від 01.07.04 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Тобто, з моменту реєстрації за новим власником речового права на земельну ділянку у порядку спадкування у нього виникнуть права та обов`язки за укладеним раніше договором оренди землі. На підтвердження реєстрації права власності на земельну ділянку заявнику видається витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, речове право на земельну ділянку реєструється в Держреєстрі прав, а новий власник отримує витяг.

Як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, земельна ділянка перебуває у комунальній власності, право оренди не переоформлялось, речове право ОСОБА_5 припинено 07.05.2018 на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 21.08.2015, на підтвердження чого надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 196-197).

При цьому, будь яких дій по оскарженню рішення Ворзельської селищної ради гр. Бершова Т.В. не вчиняла, у матеріалах справи відсутні будь-які судові рішення про скасування рішення ради. Це свідчить, що договір оренди землі не переукладався, а земельна ділянка перебувала у комунальній власності.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до п. 34 ч.2 ст. 26 "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, зважаючи на той факт, що земельна ділянка перебувала у комунальній власності, приймаючи рішення про поділ земельної ділянки на 8 окремих частин, відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, наданих законом, а тому підстав для його скасування суд не убачає.

Також, звертаючись до суду, позивачі у позовній заяві просять суд зобов`язати Ворзельську селищну раду надати дозвіл ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку технічної документації по встановленню меж земельної ділянки площею 0,1500 га щодо кожного з позивачів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території селища Ворзель (Ворзельської селищної ради) в межах вулиці Курортна №98.

Суд звертає увагу, що зазначені позовні вимоги є по своїй суті різними та не залежать один від одного.

При цьому, звертаючись до суду, позивачі не просять суд визнати протиправною бездіяльність чи дії відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду їх заяв про надання у власність земельних ділянок, а вважають, що належним способом захисту їх прав є скасування рішення Ворзельської селищної ради від 25.04.2019 №666-52-VІ про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на поділ земельної ділянки площею 0,47 га, за кадастровим номером :01:060:0026 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання Ворзельську селищну раду надати дозвіл ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку технічної документації по встановленню меж земельної ділянки площею 0,1500 га щодо кожного з позивачів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території селища Ворзель (Ворзельської селищної ради) в межах вулиці Курортна №98.

Тобто, позивачі вважають, що внаслідок скасування спірного рішення про розподіл земельної ділянки, суд повинен зобов`язати відповідача надати позивачам дозвіл на розробку технічної документації.

Проте, не оскаржуючи дії чи бездіяльність Ворзельської селищної ради щодо не розгляду їх заяв від 11 травня 2018 року та 25 квітня 2019 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельних ділянок між їхніми будинками по 0,1500 га за кожним будинком (згідно кадастрового плану) (що в сумі 0,4500 га не перевищує розміру спірної земельної ділянки), для можливості господарювання кожному власнику на своїй земельній ділянці та подальшій її приватизації, у судовому порядку, та не отримавши відповідного рішення, як то передбачено статтею 118 Земельного кодексу, у суду відсутні підстави для задоволення позову у цій частині також.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірності своїх рішень.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата складення і підписання повного тексту рішення- 27 січня 2020 р.