Справа № 280/1212/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року о 15 год. 31 хв.Справа № 280/1212/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Півоварової В.П.,

за участю представників сторін:

позивача - Дондик Г.П., Дячкової Т.М.,

відповідача - Гаврика С.Є., Брижахи Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - позивач, ДП «Запорізький облавтодор») до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2018 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі за III квартали 2016 року - 9 664 866 грн., за 2016 рік - 11 445 761 грн., І квартал 2017 року - 11 445 761 грн., півріччя 2017 року - 11 496 529 грн., III квартали 2017 року - 11 496 529 грн., за 2017 рік - 13 118 283 грн., І квартал 2018 року - 13 118 283 грн., півріччя 2018 року - 23 062 227 грн.;

визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2018 в частині сплати 2 449 410 грн. грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 1 632 940 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 816 470 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2018 про сплату штрафу в розмірі 50% у сумі 25 748 176,86 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2018 сплату штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 11 014 012,90 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2018 про сплату 367 691,28 грн. грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 97 746,19 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 263 601,69 грн. та пені 6 343,40 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2018 сплату 38 878,95 грн. грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі військового збору, пені, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 8 145,45 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 30 204,89 грн. та пені 528,61 грн.

Ухвалою суду від 26.03.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 11 квітня 2019 року позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду від 26.03.2019.

Ухвалою суду від 16.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.05.2019.

20.05.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а у підготовчому засіданні оголошено перерву до 11.06.2019.

Ухвалою суду від 11.06.2019 провадження у справі зупинено до 17.07.2019 для надання сторонам додаткового часу для примирення.

Ухвалою суду від 17.07.2019 продовжено строк зупинення провадження у справі до 01.10.2019.

Ухвалою суду від 01.10.2019 продовжено строк зупинення провадження у справі до 06.11.2019.

Ухвалою суду від 06.11.2019 поновлено провадження у справі. Крім того, ухвалою суду від 06.11.2019 відкладено підготовче засідання на 04.12.2019.

04.12.2019 закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті, а також оголошено перерву до 09.12.2019.

09.12.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 19.12.2019.

19.12.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 13.01.2019.

13.01.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 20.01.2020.

В судовому засіданні 20.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки Акту перевірки на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення - рішення є необґрунтованими, а спірні рішення протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. Так, позивач посилається на те, що контролюючий орган безпідставно в Акті перевірки вказав на завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість готової продукції» всього за 2017 рік у сумі 691467 грн. по філії «Кам`янсько-Дніпровський РАД». Вказує, що фактична собівартість наданих замовнику, Службі автомобільних доріг у Запорізькій області, послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування у Запорізькій області Філією «Ка`янсько-Дніпровський райавтодор» сформована згідно з вимогами діючого законодавства, підтверджується даними бухгалтерського обліку та фінансовою звітністю та підтверджена первинними документами, а твердження контролюючого органу про протилежне є безпідставними. Зазначає, що для госпдіяльного статусу операції вирішальне значення має отримання саме доходу, а не прибутку. Для досягнення господарської мети підприємством цілком природними є випадки реалізації робіт за ціною нижчою виробничої собівартості цих робіт, внаслідок роботи на неповну потужність з великими загальновиробничими витратами і т. ін. На думку позивача, підприємство, яке в силу звичайних обставин зазнає збитків, не може додатково оподатковувати такі збитки податком на прибуток. Крім того, позивач вказував і на безпідставність твердження контролюючого органу на те, що ДП «Запорізький облавтодор» в супереч вимог Податкового кодексу не включено до складу інших операційних доходів кредиторську заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, яка має ознаку безнадійної та по який минув строк позовної давності на загальну суму 2 944 317 грн. за півріччя 2018 року. Зазначає, що так як останній платіж по відсоткам за користування кредитом ДП «Запорізький Облавтодор» за кредитним договором був здійснений 31.07.2015 платіжним дорученням, то строк позовної давності по заборгованості по відсоткам за користування кредитом закінчився 31.07.2018, в свою чергу позивач у ІІІ-му кварталі 2018 року відобразив у складі інших операційних доходів безнадійну кредиторську заборгованість по відсоткам за користування кредитом за кредитним договором №11/11 від 15.06.2012 у розмірі 2 944 317 грн., що спростовує твердження відповідача про порушення податкового законодавства в цій частині.

Крім того, позивач вказував на необґрунтованість висновків відповідача про порушення підприємством вимог податкового законодавства в частині придбання товару невідомого походження, від невстановлених осіб та отримання послуг на суму 9 761 577 грн. Позивач зазначає, що протягом перевіряємого періоду підприємство мало господарські взаємовідносини з ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго» та ТОВ «Схід компані», які були фактично виконані та спричинили рух активів та зобов`язань підприємств. Вважає, що твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій ґрунтуються на припущеннях та жодним чином не спростовують факт виконання умов господарських операцій.

Також, позивач вказував на протиправність податкового повідомлення - рішення № від 19.12.2018 про сплату штрафу в розмірі 50 % у сумі 25 748 176,86 грн. застосованого за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. На думку позивача, штрафні санкції застосовано протиправно, оскільки спірні податкові накладні є такими, що не надають платнику податків-покупцю, а відповідно жодних негативних наслідків від не реєстрації податкової накладної для покупця не виникло. Крім того, позивач вказував і на безпідставність твердження контролюючого органу про не оприбуткування готівки на суму 2 202 802 грн. 58 коп., оскільки вся готівка своєчасно та у повному обсязі оприбутковується в касі ДП «Запорізький облавтодор», а оприбуткувати готівку в касі філії «Пологівський Райавтодор» не було об`єктивної можливості, у зв`язку із накладенням виконавчою службою заборони на всі касові операції. Разом з тим, на думку відповідача, оскільки філія є структурним підрозділом позивача, без статусу юридичної особи, то відповідно оприбуткування готівки в касу головного підприємства не порушує положення Податкового кодексу України.

Крім того, позивач вказував і на протиправність донарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки за результатами перевірки було встановлено, що позивач у повному обсязі нараховує податкові зобов`язання з ПДФО та військового збору, проте їх виплата здійснюється з порушенням строків. Разом з тим, позивач зазначає, що за порушення строків виплати до нього застосовано штрафні санкції, а вдруге визначати суму податкового зобов`язання контролюючий орган не мав права, оскільки таке фактично призвело до подвійного визначення зобов`язання за один і той самий період, одне з яких самостійно визначено платником податків, а вдруге визначено контролюючим органом. Також, позивач вказував і про протиправність нарахування штрафних санкцій з ПДФО та військового збору, оскільки штрафні санкції нараховані в період дії мораторію.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що за результатами проведеної перевірки було встановлено, що позивач не дотримується вимог податкового законодавства України, що призвело до обґрунтованого прийняття спірних рішень. Так, відповідач вказував на те, що в ході перевірки встановлено, що філія «Кам`янсько-Дніпровський райавтодор» у фінансовій звітності «Звіт про фінансові результати» внесено недостовірні дані по рядку 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» показника за 2016 та 2017 роки, в частині завищення собівартості за рахунок врахування сум витрат, які не використані у господарській діяльності за період з 01.07.2016 по 30.06.2018 року на загальну суму 691 467 грн., що є порушенням вимог п.1 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, відповідач вказував і на встановлене в ході перевірки не включення платником податків до складу інших операційних доходів кредиторську заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, яка має ознаку безнадійної та по якій минув строк позовної давності на загальну суму 2 944 317 грн., а саме півріччя 2018 року - 2 944 317 грн.

Також, відповідач вказував на те, що в ході перевірки було встановлено, ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у період з 01.07.2016 по 30.06.2018 придбавало у ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго», ТОВ «Схід компані», послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення (територіальні) загального користування у Запорізькій області, будування, утримування автомобільних доріг та придбання шлаку, які фактично являються матеріалом та послугами невідомого походження, так як відсутнє їх придбання у ланцюгах постачання або виробництва. Відповідач вважає, що в ході перевірки встановлено та підтверджено, що ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго», ТОВ «Схід компані» не мали об`єктивної змоги виконати умови договорів з позивачем.

Крім того, відповідач посилався на те, що під час перевірки встановлено порушення ДП «Запорізький облавтодор» термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Відповідач зазначає, що на сьогодні чинним законодавством не передбачено будь-яких винятків щодо порядку і строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, в тому числі і тих, що не надають покупцю, а відтак до позивача правомірно застосовано штрафні санкції, визначені статтею 120-1 ПК України. Також, відповідач вказував на те, що в ході проведеної перевірки було встановлено, що філією «Пологівський Райавтодор» ДП «Запорізькій Облавтодор» видавались готівкові кошти з каси банку, а саме на суму 1 764 218,15 грн. та на суму 438584,43 грн., проте в порушення вимог податкового законодавства України, філією «Пологівський Райавтодор» ДП «Запорізькій Облавтодор» прибуткові касові ордери за вищевказані дати не складалися, в касовій книзі записи, що підтверджували б отримання грошових коштів з банку, відсутні. Крім того, представники відповідача вказали на те, що в ході проведеної перевірки було встановлено несвоєчасне нарахування та виплата платником податків грошового зобов`язання з ПДФО та військового збору, що в свою чергу призначено до застосування до платника податків штрафних санкцій та нарахування пені. Також, відповідач вважає, що мораторій на задоволення вимого кредиторів, застосований Господарським судом Запорізької області, не розповсюджується на спірні правовідносини, у зв`язку з чим відповідачем правомірно застосовано штрафні санкції.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали позицію викладену в письмових запереченнях та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 29.10.2018 по 16.11.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «Запорізький облавтодор» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2018, за результатами якої складено Акт перевірки від 30.11.2018 №746/08-014-14-03/32025623.

Відповідно до висновків Акту перевірки від 30.11.2018 №746/08-014-14-03/32025623 встановлено порушення ДП «Запорізький облавтодор»:

п.44.1, п.44.2 ст.44 р.II, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 р.III ПК України, за підсумками чого встановлено завищення від`ємного значення з податку на прибуток на загальну суму 23 102 846 грн., у т.ч.: III квартали 2016 року в сумі 9 664 866 грн.; 2016 рік у сумі 11 475 941 грн.; І квартал 2017 року у сумі 11 475 941 грн.; півріччя 2017 року у сумі 11 526 709 грн.; III квартали 2017 року у сумі 11 526 709 грн.: 2017 рік у сумі 13 15 902 грн.; І квартал 2018 року у сумі 13 158 902 грн.; півріччя 2018 року у сумі 23 102 846 грн;

п.185 ст.185, п.187.1 ст.187 п.198.1. п.198.2. п.198.3, п.198.6 ст.198. п.201.1. п.201.4. п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті віднесених до податкового кредиту сум ПДВ непідтверджених первинними документами та по накладним, які оформлені з порушенням вимог чинного законодавства на загальну суму ПДВ 1 640 880,00 грн. у т ч по періодам: вересень 2016 року - 7940 грн.; листопад 2016 року - 41871 грн.; грудень 2016 року - 7131 грн.; грудень 2017 року - 186057 грн.; квітень 2018 року - 83333 грн.; травень 2018 року - 496708 грн.; червень 2018 року - 817839,92 грн.;

п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, в частині відсутності реєстрації податкових накладних за перевіряємий період, з них:

такі, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 на загальну суму ПДВ 106185,72 грн.. в т.ч. по періодам: липень 2016 року на суму 1982,68 грн.; вересень 2016 року на суму 2109,20 грн.; жовтень 2016 року на суму 1384,91 грн.; листопад 2016 року на суму 4640,16 грн.; грудень 2016 року на суму 96068,77 грн.;

встановлено відсутність реєстрації податкових накладних, крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою, за період з 01.01.2017 по 30.06.2018: січень 2017 року на суму 28421 грн.; лютий 2017 року на суму 1 517 974 грн.; березень 2017 року на суму 2 685 675 грн.; квітень 2017 року на суму 5 300 133 грн.; травень 2017 року на суму 1 838 396 грн.; червень 2017 року на суму 2 878 484 грн.; липень 2017 року на суму 2 872 672 грн.; серпень 2017 року на суму 2 675 637 грн.; вересень 2017 року на суму 2 558 524 грн.; жовтень 2017 року на суму 4 409 916 грн.; листопад 2017 року на суму 2 144 959 грн.; грудень 2017 року на суму 4 620 517 грн.; січень 2018 року на суму 3 685 670 грн.; лютий 2018 року на суму 97308 грн.; березень 2018 року на суму 3 359 354 грн.; квітень 2018 року на суму 2 218 471 грн.; травень 2018 року на суму 5 319 666 грн.; червень 2018 року на суму 3 178 391 грн.;

п.2.6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, п.11 Постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 не проведено оприбуткування грошових коштів, отриманих з розрахункового рахунку, в касу підприємства в сумі 2 202 802,58 грн.;

пп.168.1.2 пп.168.1.5 п.168.1. пп.168.4.1. п.168.4 ст.168, п.176.2 «а» ст.176, п.171.1. п.171.2 «а» ст.171 ПК України, а саме: неперерахування на кінець перевіряємого періоду до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 97746,19 грн., а саме: за травень 2018 року - 47124,67 грн.; за червень 2018 року - 50621.52 грн.;

пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, ДП «Запорізький облавтодор» за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи з фізичних осіб у сумі 634517,40 грн.;

п.1 ч.2 ст.6, ч.2, ч.5 ст.8, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, п.176.2 «а» ст.176, п.171.1. п.171.2 «а» ст.171 ПК України, а саме: неперерахування на кінець перевіряємого періоду до бюджету військового збору у розмірі 8145.45 грн.. а саме: за травень 2018 року - 3926,98 грн.; за червень 2018 року - 4218,47 грн.;

пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, ДП «Запорізький облавтодор» за період з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір у сумі 37665,83 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 30.11.2018 №746/08-014-14-03/32025623, контролюючим органом 19.12.2018 складено та направлено на адресу позивача податкові повідомлення - рішення:

№, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за III квартали 2016 року - 9 664 866 грн., за 2016 рік - 11 475 941 грн., І квартал 2017 року - 11 475 941 грн., півріччя 2017 року - 11 526 709 грн., III квартали 2017 року - 11 526 709 грн., за 2017 рік - 13 158 902 грн., І квартал 2018 року - 13 158 902 грн., півріччя 2018 року - 23 102 846 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 2 461 320,00 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 1 640 880,00 грн. та 820440,00 грн. - за штрафними санкціями;

№, яким до позивача, на підставі положень статті 120-1 Податкового кодексу України, застосовано штрафні санкції в розмірі 25 748 176,86 грн.;

№, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 11 014 012,90 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 368691,28 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 97746,19 грн., 263601,69 грн. - за штрафними санкціями та 6343,40 грн. - пеня;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 38878,95 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 8145,45 грн., 30204,89 грн. - за штрафними санкціями та 528,61 грн. - пеня.

Судом встановлено, що позивач не погодився з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України.

Рішеннями ДФС України від 04.03.2019 №10332/6/99-99-11-04-01-25 та від 04.03.2019 №10332/6/99-99-11-04-01-25 спірні податкові повідомлення - рішення залишено без змін, а скарги ДП «Запорізький облавтдор» - без задоволення.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стосовно оскарження податкового повідомлення - рішення від 19.12.2018 №, суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення був висновок контролюючого органу про порушення позивачем строку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 51 496 353,72 грн.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги не заперечував проти факту порушення терміну реєстрації спірних податкових накладних, проте, вказував на те, що оскільки податкові накладні не підлягали наданню покупцям - не платникам ПДВ, то відповідно відсутні підстави для застосування штрафних санкцій на підставі п.120-1.1 ст.120.1 ПК України.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

В свою чергу за приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін, визначений абзацом першим пункту 201.1 статті 201 ПК України.

Пунктом 201.5 статті 201 ПК України передбачено, що для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

В свою чергу, відповідно до положень пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

В той же час форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 201.2 статті 201 ПК України).

На виконання зазначеної правової норми Податкового кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267, затверджено форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок №1307).

Згідно з положеннями абзацу першого пункту третього Порядку №1307, усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9 - 15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Отже наведені законодавчі приписи встановлюють обов`язок платника податків здійснити протягом строків встановлених п.201.10 ст.201 ПК України, реєстрацію у ЄРПН податкових накладних, у тому числі й тих, що не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, а також у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку.

В свою чергу, пунктом 12 Порядку №1307 визначено особливості заповнення податкових накладних у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку.

Суд зазначає, що у пунктом 11 Порядку №1307 передбачено, що у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання/починають використовуватися: 1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування; 2) в операціях, звільнених від оподаткування; 3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; 4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду. …».

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірні податкові накладні зареєстровані з порушенням строку є «податковими накладними, що не надаються отримувачу (покупцю), складених на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою».

Суд зазначає, що дійсно обов`язок щодо реєстрації податкових накладних не є беззаперечним, пільги щодо дій по ньому охоплені в статті 120-1 ПК України.

Зокрема, положеннями пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що штраф за несвоєчасну реєстрацію відповідних податкових накладних не застосовується лише по податкової накладній, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Вказані випадки не підпадають під правовідносин, в межах яких до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, оскільки, спірні податкові накладні виписані на постачання товару неплатникам податку, а не на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування та/або які оподатковуються за нульовою ставкою, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена в постановах суду від 20.03.2018 у справі №826/1413/13-а, від 04.09.2018 у справі №816/1488/17, від 07.02.2019 у справі №808/3250/17, від 13.03.2019 у справі №813/4157/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в зазначеній частині та відсутність підстав для скасування податкового повідомлення - рішення від 19.12.2018 №.

Щодо правомірності прийняття контролюючим органом податкових повідомлень - рішень від 19.12.2018 № та №, суд зазначає наступне.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття зазначених рішень були встановлені, на думку контролюючого органу, порушення позивачем вимог податкового законодавства України, а саме:

філія «Кам`янсько-Дніпровський райавтодор» у періоді з 01.07.2016 по 30.06.2018 здійснювало реалізацію робіт і послуг, виконаних власними силами на замовлення ДП «Запорізькій облавтодор», за вартістю, нижчою за фактичну собівартість цих дорожніх робіт, а також безпідставно завищено зазначеною філією собівартість реалізованих дорожніх робіт на замовлення ДП «Запорізькії облавтодор»;

ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не включено до складу інших операційних доходів кредиторську заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, яка має ознаку безнадійної та по який минув строк позовної давності на загальну суму 2 944 317 грн., а саме: півріччя 2018 року - 2 944 317 грн.;

нереальність господарських взаємовідносин між ДП «Запорізький облавтодор» та контрагентами ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго», ТОВ «Схід компані».

Стосовно встановленого порушення по філії «Кам`янсько-Дніпровський райавтодор», суд зазначає наступне.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.44.2 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996), метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Частиною 2 статті 3 Закону №996 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, в Акті перевірки щодо вищезазначеного порушення зазначено таке: «… Проведеною перевіркою відображених показників за період з 01.07.2016 по 30.06.2018 у загальній сумі 474 716 000 грн. на підставі наступних документів: податкової декларації з податку на прибуток, головних книг за півріччя 2016 року, 2017 рік та півріччя 2018 року, регістрів бухгалтерського обліку по рахунках 231 «Виробництво», 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», 903 «Собівартість реалізованих робіт та послуг», 91 «Загальновиробничі витрати», 943 «Собівартість реалізованих виробничих запасів», 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами», 631 «Розрахунки з постачальниками», 26 «Готова продукція», 682 «Внутрішнірозрахунки», 683 «Внутрігосподарськірозрахунки», 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами» та інші, договорів, накладних, актів виконаних робіт, банківських виписок та інших первинних і бухгалтерських документів встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість готової продукції» всього за 2017 ріку сумі 691467 грн…

…Перевіркою встановлено, що Філія «Кам`янсько-Дніпровський райавтодор» у періоді з 01.07.2016 по 30.06.2018 здійснювало реалізацію робіт і послуг, виконаних власними силами на замовлення ДП «Запорізькій облавтодор», за вартістю, нижчою за фактичну собівартість цих дорожніх робіт…

…До того ж, перевіркою встановлено безпідставне завищення Філія «Кам`янсько-Дніпровський райавтодор» собівартості реалізованих дорожніх робіт на замовлення ДП «Запорізькії облавтодор» за рахунок витрат, які відображені по Д/ту рахунку 903, але не підтверджені документально та відповідно не були включені до переліку виконаних робіт Актів приймання виконаних будівельних робіт типової форми №КБ-2в та по яким не отримані доходи…».

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було, а саме ані з Акту перевірки, ані з письмових пояснень контролюючого органу наданих під час розгляду адміністративної справи в суді неможливо встановити підстави для висновків контролюючого органу про реалізацію робіт за цінами нижчими від собівартості.

Так, в Акті перевірки відсутні посилання на господарські операції, роботи/послуги, за результатами яких встановлено реалізацію послуг за цінами нижчими від собівартості.

Не містить Акт перевірки і посилань на те, які документи свідчать про допущення платником податків податкового правопорушення.

Тобто, виходячи із положень Акту перевірки, контролюючий орган в зазначеній частині лише робить висновок про наявність порушення вимог податкового законодавства, проте, жодним чином не розкриває зміст порушення, не наводить його документального підтвердження, що перешкоджає суду встановити обґрунтованість таких доводів відповідача.

Суд під час розгляду справи намагався встановити зміст виявленого порушення у представників відповідача, разом з тим, представники відповідача на обґрунтування власної позиції послалися лише на те, що детально зазначене порушення описано в акті перевірки щодо філії «Кам`янсько-Дніпровський райавтодор».

Разом з тим, суд такі доводи відповідача відхиляє, оскільки зі спірних податкових повідомлень - рішень встановлено, що прийняті вони саме на підставі висновків Акту перевірки від 30.11.2018 №746/08-014-14-03/32025623, а тому саме в зазначеному Акті повинно було бути детально описано зміст та підстави встановлення податкового правопорушення.

Отже, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження допущення позивачем (його філією) податкового правопорушення у вигляді реалізації робіт за цінами нижчими собівартості, а також щодо завищення собівартості таких робіт.

В свою чергу, позивачем до матеріалів адміністративної справи надано Акти приймання виконаних будівельних робіт, якими оформлявся факт надання послуг мають всі необхідні обов`язкові реквізити, передбачені для оформлення первинних документів, статті 9 Закону №996 та п.2.4 Положення №88, підписані виконавцем і замовником та скріплені печатками (а.с.162-252, т.1, 1-244, т.2).

Крім того, акти приймання виконаних будівельних робіт, типової форми КБ-2в містять інформацію про доходи від реалізації робіт, послуг та не містять інформацію про собівартість реалізованих робіт, послуг та не відображають фактичні витрати, понесені підприємством для можливості виконання робіт, надання послуг.

Також, правильним є твердження позивача про те, що коригування фінансового результату до оподаткування на різницю між вартістю реалізації робіт та виробничою собівартістю цих робіт Податковим кодексом України не передбачено, а дохід і прибуток є різними бухгалтерськими категоріями. Отримання доходу не завжди приносить отримання прибутку.

Так, у статті 1 Закону №996 зазначено, що активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

Економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів.

Тобто, господарська діяльність спрямовується на отримання прибутку, проте, будь-яка господарська операція це лише потенційна можливість отримати прибуток, а не гарантія його отримання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість притягнення позивача до юридичної відповідальності за вищезазначене порушення, у зв`язку з чим позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо порушення податкового законодавства в частині не включення до складу інших операційних доходів кредиторську заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, яка має ознаку безнадійної та по який минув строк позовної давності на загальну суму 2 944 317 грн., суд зазначає наступне.

Так, підставою для встановлення зазначеного порушення стало твердження контролюючого органу про те, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 2 944 317 грн., строк позовної давності по яким закінчився 02.06.2018, є доходом ДП «Запорізький облавтодор», а відповідно та підлягає включенню до складу інших операційних доходів за півріччя 2018 року.

Відповідно до пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, безповоротна фінансова допомога - це: сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності.

Судом встановлено, що 15.06.2012 між ПАТ «Український інноваційний банк» та ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» укладено Кредитний договір №11/11, тіло кредиту 20 000 000 грн., послуги з надання кредиту 4 300 000 грн., річна процентна ставка складає 21%, строк дії договору до 14.06.2013 (а.с.245-249, т.2).

Також, між сторонами укладались додаткові угоди по продовженню строку дії договору, а саме: №5 від 14.06.2013 - строк дії до 12.07.2013; №6 від 21.06.2013 - строк дії до 31.12.2013; №11 від 30.12.2013 - строк дії до 31.03.2014; №13 від 30.12.2014 - граничний термін повернення кредиту 01 червня 2015 року (а.с.250-254, т.2).

Відповідач обґрунтовуючи власну позицію щодо встановленого порушення послався на рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/1174/17 від 21.08.2017, в якому стягнуто з ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» 19 505 000 грн. заборгованості за кредитним договором №11/11 від 15.06.2012, а також зазначено, що строк позовної давності обчислюється з 02.06.2015 по 02.06.2018.

Разом з тим, суд зазначає, що рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/1174/17 від 21.08.2017 не має преюдиційного значення для вирішення даної адміністративної справи.

По-перше, розглядаючи справу №908/1174/17 господарський суд Запорізької області лише зазначив, що з урахуванням додаткових угод строк позовної давності обчислюється з 02.06.2015 по 02.06.2018, у зв`язку з чим дійшов висновку про те, що позов подано в межах строку звернення до суду. Інші питання строку давності, окрім додаткових угод судом не досліджувались.

Відповідно до положень статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В свою чергу, згідно ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частиною 3 статті 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ДП «Запорізький облавтодор» 31.07.2015 на рахунок кредитора - ПАТ «Укрінбанк» здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 200000,00 грн. з призначенням платежу - «сплата % згідно кредитного договору №11/11 від 15.06.2012» (а.с.256, т.2).

Відтак, строк позовної давності щодо сплати відсотків за кредитом почався заново, відповідно до положень статті 264 ЦК України, та відповідно сплив 31.07.2018, а не 02.06.2018.

Судом встановлено, що відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій» (далі - Інструкція №291), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, в липні 2018 року ДП «Запорізький облавтодор» за кредитом рахунку 717 «Доходи від списання кредиторської заборгованості» відображена сума доходу від списання кредиторської заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом за кредитним договором №11/11 від 15.06.2012, яка має ознаку безнадійної та по якій минув строк позовної давності на загальну суму 2 944 317 грн.

Отже, матеріалами адміністративної справи підтверджується виконання позивачем податкового обов`язку щодо відображення доходу від списання кредиторської заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом на загальну суму 2 944 317 грн.

Також, суд вважає за необхідне зазначити і про те, що навіть за умови того, що позивач повинен був включити вищевказану суму до звітності за півріччя 2018 року, то включення її у липні 2018 року, все одно не може слугувати підставою для повторного віднесення такої суми до доходу позивача з боку контролюючого органу, оскільки зазначена сума на момент перевірки вже була відображена платником податку у складі доходу.

Враховуючі вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо твердження контролюючого органу про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго», ТОВ «Схід компані», суд зазначає наступне.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України, визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що 07 липня 2016 року між ДП «Запорізький облавтодор» - Генпідрядник та ТОВ «ВБК «Перспектива» - Субпідрядник укладено договір №С 605Д-16/7 про закупівлю послуг, відповідно до пункту 1.1 якого, Субпідрядник зобов`язується у 2016 році надати Генпідряднику послуги зазначені у пункті 1.2, а Замовник (Служба автомобільних доріг у Запорізькій області) - прийняти і оплатити такі послуги (а.с.16-21, т.3).

У пункті 1.2 Договору сторонами визначено найменування послуг - послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення (міжнародні, національні, регіональні) загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них.

Також, 07.07.2016 між ДП «Запорізький облавтодор» - Генпідрядник та ТОВ «ВБК «Перспектива» - Субпідрядник укладено договір №С 606Д-16/5 про закупівлю послуг, відповідно до пункту 1.1 якого, Субпідрядник зобов`язується у 2016 році надати Генпідряднику послуги зазначені у пункті 1.2, а Замовник (Служба автомобільних доріг у Запорізькій області) - прийняти і оплатити такі послуги (а.с.22-27, т.3).

У пункті 1.2 Договору сторонами визначено найменування послуг - послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення (територіальні) загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них.

Крім того, 07.07.2016 між ДП «Запорізький облавтодор» - Генпідрядник та ТОВ «ВБК «Перспектива» - Субпідрядник укладено договір №С 607М-16/11 про закупівлю послуг, відповідно до пункту 1.1 якого, Субпідрядник зобов`язується у 2016 році надати Генпідряднику послуги зазначені у пункті 1.2, а Замовник (Служба автомобільних доріг у Запорізькій області) - прийняти і оплатити такі послуги (а.с.28-33, т.3).

У пункті 1.2 Договору сторонами визначено найменування послуг - роботи по очищенню та ліквідації пошкоджень елементів штучних споруд (ланок труб, оголовків; укріплень укосів насипів та русел; ремонт кам`яної кладки, штукатурки тощо).

27.03.2017 між ДП «Запорізький облавтодор» - Замовник та ТОВ «ВБК Перспектива» - Постачальник укладено договір поставки №27/03-2017, відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується, в порядку та на умовах визначених цим Договором, здійснювати на замовлення Замовника поставку шлаку металургійного, шлаку доменного фракція 0-10, 0-15, у кількості 15 000 тон, вартість зазначається у кожній специфікації до договору, але не вище за заявлену середньо ринкову вартість, а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти й оплатити такий товар та послуги по його доставці (а.с.34-38, т.3).

На підтвердження виконання умов господарських договорів до матеріалів адміністративної справи надано довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт, рахунки на оплату, погодження з боку замовника - Служби автомобільних доріг у Запорізькій області щодо залучення в якості субпідрядника ТОВ «ВБК Перспектива», видаткові накладні, документи про якість товару (шлак доменний), реєстри виписаних податкових накладних (а.с.39-85, т.3).

Оплата наданих ТОВ «ВБК Перспектива» робіт та послуг підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями та актами задоволення зустрічних вимог (а.с.88-98, т.3).

Також, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що 21.05.2018 між Службою автомобільних доріг у Запорізькій області - Замовник та ДП «Запорізький облавтодор» - Генпідрядник укладено Договір №602Д-18 про закупівлю послуг, відповідно до пункту 1.1 якого, Генпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій, у 2, 3 та 4 кварталі 2018 року надати Замовникові послуги зазначені у пункті 1.2, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги (а.с.97-101, т.3).

У Додатку 1 до договору №602Д-18 від 21.05.2018 сторонами узгоджено перелік мережі автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області, що передаються Генпідряднику для експлуатаційного утримання (а.с.102-103, т.3).

Крім того, у Додатку 2 до договору №602Д-18 від 21.05.2018 сторонами узгоджено Перелік Субпідрядників, які будуть залучатися для надання послуг по договору, серед інших ТОВ «Сінго» (а.с.104, т.3).

Судом встановлено, що протягом перевіряємого періоду позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Сінго», відповідно до умов яких, Генпідрядник - ДП «Запорізький облавтодор» доручає, а Субпідрядник - ТОВ «Сінго» зобов`язується виконати роботи по експлуатаційному утриманню автодоріг загального користування державного значення у Запорізькій області та штучних споруд на них, а Генпідрядник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи (а.с.107-138, т.3).

На підтвердження виконання умов господарської операції з ТОВ «Сінго» до матеріалів адміністративної справи надано листи погодження щодо залучення ТОВ «Сінго», в якості субпідрядника, рахунки на оплату, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти виконаних будівельних робіт, реєстри виписаних по господарській операції податкових накладних (а.с.139-195, т.3).

Також, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, ДП «Запорізький облавтодор» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Схід компані» в рамках виконання договору №602Д-18, відповідно до умов якого Генпідрядник - ДП «Запорізький облавтодор» взяло на себе зобов`язання у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик та або з залученням субпідрядних організацій, у 2, 3 та 4 кварталі 2018 року надати Замовникові послуги зазначені у пункті 1.2, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги (а.с.202-211, т.3).

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів адміністративної справи надано листи погодження з Замовником робіт щодо авансування послуг ТОВ «Схід компані», рахунку-фактури, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, реєстри виданих податкових накладних (а.с.212-228, т.3).

Оплата наданих ТОВ «Схід компані» робіт підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученням (а.с.229-230, т.3).

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго» та ТОВ «Схід компані» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго» та ТОВ «Схід компані».

Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго» та ТОВ «Схід компані» не дійсними.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго» та ТОВ «Схід компані» з поставки товарів/надання послуг спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо доводів контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача виробничих потужностей необхідних для виконання умов господарських операцій, суд зазначає, що такі доводи контролюючого органу не ґрунтуються на обставинах дослідження господарських операцій, а фактично ґрунтуються на інформаційних базах контролюючого органу щодо кількості робітників, складських приміщень, тощо.

Суд зазначає, що контролюючий орган під час проведення перевірки не був позбавлений можливості звернутися до Служби автомобільних доріг у Запорізькій області з метою підтвердження виконання господарських операцій ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго» та ТОВ «Схід компані», оскільки в більшості випадків акти прийняття послуг складалися саме за участь Замовника будівельних робіт.

Посилання відповідача на «розрив» ланцюга постачання, суд відхиляє, оскільки під час вирішення питання про застосування до позивача юридичної відповідальності має значення лише взаємовідносини між позивачем та його безпосередніми контрагентами. Позивач не може нести відповідальність за дії його контрагентів у минулому, оскільки визначальним для позивача є факт виконання господарських операцій саме за його участю.

Доводи контролюючого органу на те, що враховуючи фактичну кількість робітників на ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго» та ТОВ «Схід компані», останні не мали змоги виконати обумовлену кількість робіт, з урахуванням 40 годинного робочого тижня, суд зазначає, що контролюючим органом не було встановлено, яка кількість робітників була залучена до виконання умов договорів з ДП «Запорізький облавтодор», а тому такі розрахунки не носять об`єктивного характеру.

Так, контрагенти позивача мали змогу працювати понад урочно, навіть із порушення законодавства про працю, як і могли були бути залученні працівники з якими контрагенти позивача не уклади офіційних трудових угод, проте, зазначені обставини відповідачем не були дослідженні.

Доводи контролюючого органу щодо наявності кримінальних проваджень відносно контрагентів ДП «Запорізький облавтодор» суд також відхиляє, оскільки належним доказом порушення податкового законодавства України в даному випадку може бути вирок суду, в якому буде надана оцінка об`єктивній стороні складу злочину, проте, відповідачем до суду не надано вироків суду, які б набрали законної сили, по відношенню посадових осіб ТОВ «ВБК Перспектива», ТОВ «Сінго» та ТОВ «Схід компані», як і не надано вироків суду, в яких було б описано операції зазначених підприємств з позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків контролюючого органу в зазначеній частині та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення № від 19.12.2018, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 11 014 012,90 грн., суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що підставою для прийняття спірного рішення стали висновки контролюючого органу про те, що філією «Пологівський Райавтодор» ДП «Запорізькій Облаавтодор» порушено вимоги податкового законодавства України в частині не оприбуткування готівки в розмірі 2 202 802 грн. 58 коп., оскільки зазначеною філією прибуткові касові ордери не складалися, в касовій книзі записи, що підтверджували б отримання грошових коштів з банку, відсутні.

Відповідно до пункту 1.2. глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (далі - Положення №637), готівкові розрахунки - платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Згідно із пунктом 2.6 глави 2 Положення №637, уся готівка, що надходить до кас. має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів (з 01.01.2018 пункт 11 Постанови Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148).

Розділом 3 Положення №637, передбачено, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів (п.3.1). Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства (п.3.2.).

Прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями (п.3.11.).

Розділом 4 Положення №637. усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (п.4.2.).

Записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі (п.4.3.).

Так, судом встановлено, що в ході проведення контролюючим органом перевірки виписок банку з додатками філії «Пологівський Райавтодор» встановлено видачу готівкових коштів з каси банку, а саме: з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «АБ Радабанк», МФО 306500, видано готівкові кошти на суму 1 764 218,15 грн.; з розрахункового рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у АБ «Південний», МФО 328209, видано готівкові кошти на суму 438584,43 грн., загальна суму готівки становить 2 202 802 грн. 58 коп.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено та не заперечувалось представниками сторін, що філією «Пологівський Райавтодор» готівка на суму 2 202 802 грн. 58 коп. не оприбутковувалась, проте, контролюючим органом під час встановлення порушення не було враховано наступне.

Відповідно до ч.1 ст.95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Частиною 3 статті 95 ЦК України передбачено, що філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Філія «Пологівський Райавтодор» є структурним підрозділом ДП «Запорізькій Облавтодор», а всі кошти, які надходять на розрахункові рахунки філії, належать ДП «Запорізькій Облавтодор».

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що готівкові кошти отримані з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «АБ Радабанк», МФО 306500, та отримані з розрахункового рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у АБ «Південний», МФО 328209, оприбутковувалися в касу ДП «Запорізькій Облавтодор».

ДП «Запорізькій Облавтодор», на виконання положень чинного законодавства, складало прибуткові касові ордери на дати отримання коштів з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «АБ Радабанк», МФО 306500, та отримані з розрахункового рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у АБ «Південний», МФО 328209, в касовій книзі ДП «Запорізькій Облаавтодор» зроблені записи, що підтверджують отримання грошових коштів з банків (а.с.231-261, т.3, а.с.1-82, т.4).

Отже, матеріалами адміністративної справи підтверджується оприбуткування готівки в касу ДП «Запорізький облавтодор», що не може бути визнано порушенням оприбуткування готівки, оскільки юридично філія та позивач є одним підприємством, а тому оприбуткування готівки в касу юридичної особи, а не філії не може бути підставою для застосування штрафних санкцій.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що відповідальність за не оприбуткування готівки у вигляді застосування штрафу у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми, була передбачена Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95, проте, Указом Президента України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України» від 20.06.2019 №418/2019 визнання таким, що втратив чинність Указ №436/95, а відтак фактично було скасовано відповідальність за неоприбуткування готівки у вигляді застосування штрафу у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

У зв`язку із викладеним застосування до позивача штрафу більш ніж на 11 мільйонів гривень не можна визнати пропорційним та доцільним, з урахування скасування відповідальності за таке порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення № від 19.12.2018 та наявність підстав для його скасування.

Стосовно правомірності прийняття контролюючим органом податкових повідомлень - рішень від 19.12.2018 № та №, якими позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд зазначає наступне.

По-перше, суд вважає за необхідне зупинитися на правомірності визначення контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях від 19.12.2018 № та № саме податкового зобов`язання з ПДФО на суму 97746,19 грн. та військового збору на суму 8145,45 грн.

Так, відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Суд зазначає, що в Акті перевірки контролюючим органом зазначено про те, що ДП «Запорізький облавтодор» своєчасно подавало до податкового органу розрахунки щодо нарахованого ПДФО та військового збору, при цьому, жодних порушень щодо сум нарахованих податкових зобов`язань не встановлено, а встановлено саме порушення строків виплати нарахованих податкових зобов`язань.

В свою чергу, положенням пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

54.3.6. результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Отже, оскільки платником податків самостійно, своєчасно та у повному обсязі подано до контролюючого органу розрахунки податкових зобов`язань з ПДФО та військового збору, які за результатами проведеної перевірки визнано достовірними, то відповідно у контролюючого органу не виникло права та обов`язку щодо самостійного нарахування таких податкових зобов`язань.

Суд зазначає, що визначення контролюючим органом податкового зобов`язання призвело до подвійного оподаткування одних і тих самих операцій, оскільки позивач зобов`язаний сплатити податкові зобов`язання визначені ним у самостійно поданих розрахунках, а також повторно буде зобов`язаний сплатити суму такого ж податкового зобов`язання, але визначеного контролюючим органом у ППР.

При цьому, твердження відповідача про те, що платником податків не виконано у повному обсязі податкове зобов`язання, як на правомірність визначення податкового зобов`язання, суд відхиляє, оскільки невиконання/несвоєчасне виконання податкового обов`язку є підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій та нарахування пені, а не підставою для визначення податкового зобов`язання, яке вже визначено платником податків та є узгодженим в силу п.54.1 ст.54 ПК України.

Зазначені обставини свідчать про протиправність визначення контролюючим органом позивачу податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Стосовно нарахування штрафних санкцій та пені за вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями, суд зазначає наступне.

Під час розгляду адміністративної справи позивачем не заперечувалась та обставина, що податкові зобов`язання з ПДФО та військового збору виконувались не своєчасно, що в свою чергу є підставою для застосування до такого платника податків штрафних санкцій.

Разом з тим, під час прийняття контролюючим органом рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, відповідачем не було враховано наступне.

Господарським судом Запорізької області ухвалою від 07.06.2018 по справі №908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», а також запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Так, відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній станом на момент прийняття спірних рішень), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна (ч.2 ст.19 зазначеного Закону).

Згідно ч.3 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, серед іншого не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

В свою чергу, відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Суд зазначає, що встановлена нормою статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заборона щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №2340/4157/18 від 23.10.2019, від 18.12.2019 по справі №808/3975/13-а.

З матеріалів адміністративної справи, а саме з розрахунків до спірних податкових повідомлень - рішень, судом встановлено, що контролюючим органом штрафні санкції та пеня нараховані за неналежне виконання податкових зобов`язань на які поширюється дія мораторію запровадженого Господарським судом Запорізької області ухвалою від 07.06.2018 по справі №908/671/18, а саме штрафні санкції та пеня нараховані на зобов`язання за період з 02.09.2016 по червень 2018 року.

Суд відхиляє посилання контролюючого органу на те, що штраф та пеня нараховані на поточні зобов`язання, оскільки для спірних правовідносин поточними зобов`язаннями будуть вважатися лише ті, строк виконання яких виникне після 07.06.2018.

Також, суд вважає і безпідставним застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п.127.1 ст.127 ПК України, відповідно до якого ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу…

Оскільки до матеріалів адміністративної справи не надано доказів на підтвердження того, що позивачем, як податковим агентом, здійснювалась виплата заробітної плати без утримання та перерахування ПДФО та військового збору, а затримка у виплаті зазначених податків, у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати є підставою для застосування штрафних санкцій за статтею 126 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень - рішень від 19.12.2018 № та № та наявність підстав для їх скасування.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під розгляду адміністративної справи судом встановлено, що відповідач під час прийняття оскаржуваних рішень частково діяв необґрунтовано та без урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (69095, м.Запоріжжя, вул.Українська, 50, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.12.2018 № в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі за III квартали 2016 року - 9 664 866 грн., за 2016 рік - 11 445 761 грн., І квартал 2017 року - 11 445 761 грн., півріччя 2017 року - 11 496 529 грн., III квартали 2017 року - 11 496 529 грн., за 2017 рік - 13 118 283 грн., І квартал 2018 року - 13 118 283 грн., півріччя 2018 року - 23 062 227 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 19.12.2018 №, №, № та №.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» судовий збір в розмірі 11312,99 грн. (одинадцять тисяч триста дванадцять гривень 99 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.01.2020.

Суддя І.В. Новікова