Справа № 640/1522/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Київ № 640/1522/19

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат-Центр» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМАТ-Центр" (01023, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 23, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.10.2018, прийнятого Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки відповідач дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем законодавства у сфері обігу готівки.

Відповідач із твердженнями позивача не погодився, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав про те, що надходження готівки до каси підприємства не підтверджено первинними документами, таким чином, на думку відповідача, облік готівки не проводився у встановленому закономпорядку.

Ухвалою суду від 31 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ГУДФС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Агромат-Центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 21.09.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 21.09.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 21.09.2018, за результатами якої було складено акт від 28.09.2018 року №354/1-26-15-14-03-01/19071043.

Згідно з висновками акту перевірки були встановлені наступні порушення: п.2.6 гл. 2 «Положення про ведення касовий операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року №637, із змінами та доповненнями.

Позивач, не погоджуючись із висновками акту перевірки, подав заперечення від 05.10.2018 №29.

Відповідно до рішення ГУ ДФС у м. Києві про розгляд заперечень №83048/10/26-15-14-03-01 від 17.10.2018 року висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення- без задоволення.

24 жовтня 2018 року позивач отримав податкове повідомлення-рішення від 22.10.2018 року № , відповідно до якого до нього застосовано штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки у розмірі 31 352,65 грн.

Позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на винесене податкове повідомлення-рішення, за результатами розгляду якої скарга позивача була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, повивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначені Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (далі-Положення №637).

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Абзацами 1-3 пункту 2.6 Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах (абз.5 п.2.6 Положення №637).

Відповідно до абз.2-3 п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу:

за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день;

за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книжки) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність, передбачена абзацом третім статті 1 названого вище Указу Президента України.

Висновки відповідача про не підтвердження первинними документами надходження готівки до каси підприємства 04.02.2016 в сумі 3050,53 грн та 06.04.2016 в сумі 3220,00 грн, а отже відсутність складання прибуткових касових ордерів, не проведення в касовій книзі обліку готівки, спростовуються наявними в матеріалах доказами, на які суд звертає увагу, зазначаючи наступне.

Так, висновки відповідача в акті перевірки відображені наступним чином:

- встановлено, що операції з оформлення надходжень готівки до каси підприємства (прибутковий касовий ордер від 04.02.2016 року №2 на суму 3050,53 грн) проводила касир ОСОБА_1 , яка з 04.02.2016 по 05.02.2016 року не виконувала обов`язки касира, так як була у відпустці , згідно наказу по підприємству №1-кв від 03.02.2017 року;

- встановлено, що операції з оформлення надходжень готівки до каси підприємства (прибуткового касового ордера від 06.04.2016 за № 4 на суму 3220,00 грн) проводила касир ОСОБА_1 , яка з 05.04.2016 по 08.04.2016 не виконувала обов`язки касира, так як була у відпустці, згідно з наказом по підприємству №3-кв від 01.04.2016 року.

Відповідно до п.3.1 Положення №637 касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно з п.3.3 Положення №637 приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Під час роботи з готівкою касири (особи, що виконують їх функції) керуються правилами визначення платіжності банкнот і монет Національного банку України.

Пунктом 3.7 Положення №637 визначено, що приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі.

Документом, що свідчить про здавання виручки до банку, є відповідна квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, засвідчена підписами відповідальних осіб банку та відбитком печатки (штампа) банку. Документом, що свідчить про здавання виручки до банку через інкасаторів, є копія супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою (готівкою), засвідчена підписом та відбитком печатки інкасатора-збирача.

Виплати, пов`язані з оплатою праці, проводяться касиром підприємства або за видатковими касовими ордерами на кожного одержувача чи за видатковими відомостями.

Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання.

З матеріалів справи слідує, що прибуткові касові ордери були підписані власноруч директором ТОВ «Агромат-Центр» ОСОБА_1, яка на момент їх оформлення була єдиним працівником на підприємстві, що підтверджується табелями обліку робочого часу, які долучені до матеріалів справи, а також надавались відповідачу під час проведення перевірки.

Крім того, доводи позивача, про те, що ОСОБА_1 , була єдиним працівником на підприємстві, підтверджується і формою 1ДФ за відповідні періоди, котрі також були предметом перевірки контролюючого органу.

Відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 була керівником підприємства, а також його підписантом.

Відповідно до наказів про відпустки № №1-кв від 03.02.2017 року та №3-кв від 01.04.2016 року директор ОСОБА_1, дійсно перебувала у відпустці, але з огляду на ту обставину, що вона була єдиним працівником на підприємстві із правом підпису, в т.ч. бухгалтерських документів, передати повноваження щодо отримання та збереження матеріальних цінностей підприємства іншій особі, на час своєї відпустки, вона не мала змоги.

При цьому, позивачем зазначено, що такі дії були нею вчинені з метою здійснення вчасної видачі заробітної плати на підприємстві.

Відповідно до статті 74 Кодексу законів про працю України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Виходячи зі змісту Закону України "Про відпустки" у період відпустки працівник не несе обов`язку виконувати роботу, обумовлену трудовим договором, і підлягати внутрішньому трудовому розпорядку.

Таким чином, трудова функція обмежуються виключно в частині обов`язковості її виконання.

При цьому, суд звертає увагу на те що, ані Кодекс законів про працю України, ані Закон України "Про відпустки" не містить заборон та обмежень щодо здійснення працівником під час перебування у відпустці чи в інші періоди відпочинку передбачених трудовим договором функцій за власною ініціативою такої особи.

Відповідні обмеження встановлені законодавцем лише у випадках, які зазначені в ст.62 та ч. 8 ст.79 Кодексу законів про працю України.

Отже, з огляду на вищенаведені норми Положення №637, суд дійшов висновку про те, що перебування у відпустці касира товариства саме по собі не свідчить про дефектність зазначеного первинного бухгалтерського документа. Правове значення має лише належність підпису працівнику, що уповноважений трудовим договором на здійснення відповідної господарської операції.

Суд звертає увагу на те, що акт перевірки від 28.09.2018 року не містить доказів, які б свідчили про те, що вищевказані прибуткові касові ордери є підробленими (зокрема, вирок у кримінальній справі за фактом вчинення злочину щодо підроблення документів, службового підроблення тощо) та є такими, що позбавлені сили касових документів.

Судом встановлено, що директор підприємства ОСОБА_1., з метою дотримання вимог трудового законодавства про оплату праці у період своєї відпустки за власною ініціативою виконала свою трудову функцію з оприбуткування коштів для подальшої виплати заробітної плати.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позивачем було дотримано вимоги чинного законодавства з обігу готівки та своєчасно оприбутковано грошові кошти у розмірі 6270,53 грн., що свідчить про безпідставність та необґрунтованість застосування відповідачем на підставі спірного податкового повідомлення-рішення штрафних санкцій у сумі 31 352,65 грн. (3220,00 грн+3050,53 грн.) х 5 (п`ятикратний розмір неоприбуткованої суми).

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, ст.257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМАТ-Центр" (01023, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 23, ) задовольнити повністю;

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.10.2018, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМАТ-Центр" (01023, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 23, ) понесені судові витрати у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.Г. Вєкуа