Справа № 552/6803/19
Суддя: Кузіна Ж. В.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6803/19
Провадження № 2-а/552/8/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2020 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря Павленко Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця посилаючись на те, що 20.11.2019 року Київським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області прийнято рішення № 48 про примусове повернення його до країни походження або третьої країни та зобов`язано покинути територію України у термін до 12 грудня 2019 року у зв`язку з порушенням ним вимог частини 3 статті 3 Закону України « Про правовий статус іноземців в Україні ». З рішенням не згоден, на території України проживає його дружина та донька. Просив визнати рішення № 48 противоправним та скасувати його.

Ухвалою суду від 03 січня 2020 року відкрито провадження по справі.

У судовому засіданні позивач повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судова повістка направлена на адресу зазначену позивачем у позовній заяв , повернута до суду з відміткою щодо відсутності адресата, а тому з врахуванням положення ч.1 ст. 131 КАС України , позивач є такий що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Суду надано відзив, в якому позовні вимоги не визнала, позивач притягнутий до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП, дану постанову не оскаржував, сплатив штраф. Позивач до органів ДМС не звертався щодо продовження терміну перебування , протягом тривалого часу жодних спроб узаконення свого перебування на території України не вживає. Рішення про примусове повернення позивача винесено уповноваженими на те посадовими особами на підставі, в межах компетенції та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Частиною 5 даної статті визначено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Частиною 2 статті 288 КАС України визначено, що адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Проте, позивач повторно не з`явився в судове засідання, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, щодо причини неявки суд не повідомив.

Приймаючи до уваги строки розгляду справ даної категорії , а також норми ч.1 ст. 44 КАС України, яка передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача.

Суд, дослідив докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув в Україну 24.05.2019 року через пункт пропуску через державний кордон України «Жуляни» , по візі НОМЕР_1 дійсною з 21.05.2019 року до 18.08.2019 року.

Постановою Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області ПН МПТ № 000255 від 15.11.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 1700,00 грн.

Вказаний штраф сплачений ОСОБА_1 в добровільному порядку 29 листопада 2019 року.

20 листопада 2019 року Головним спеціалістом Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Спорник І.М. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано покинути територію України у термін до 12 грудня 2019 року.

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Зазначений принцип стосовно законності перебування коли відбувається гарантування свободи пересування, вільного вибору місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, також закріплений в ст. 33 Конституції України, де встановлена конституційна гарантія таким особам, які на законних підставах перебувають на території України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України № 3773-VI від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Частиною 1 та 3 статті 3 Закону № 3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

З огляду на зміст зазначених положень конституційних та законодавчих норм вбачається, що відповідна особа (іноземці та особи без громадянства) є користувачем на рівні з іншими особами правами і свободами, за наявності, якщо така особа перебуває в Україні саме на законних підставах. Якщо відсутня ознака законності перебування, то це створює для особи певні обмеження та відповідні юридичні наслідки.

При цьому, правовий та процесуальний режим вирішення питання щодо можливості примусового повернення відповідної особи, врегульований положеннями ст. 26 Закону № 3773-VI, Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22 січня 2018 року № 38/77), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119 (далі - Інструкція) та ст. 288 КАС України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360 (далі - Положення) Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з п. 2 Положення ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 29 загальної декларації прав людини 1948 р. та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 р. ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У преамбулі Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вказано, що цей Закон визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Суду не надано доказів, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є громадянкою України, зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 , оскільки як вбачається яз паспорту на ім`я ОСОБА_2 , шлюб між сторонами розірвано 05 лютого 2008 року.

Також відсутні докази щодо легалізації укладеного шлюбу за кордоном між цими сторонами.

Суду надані докази, що з ОСОБА_2 проживає неповнолітня донька позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є громадянкою України.

Позивач після спливу строку дійсності візи до органів міграційної служби для оформлення документів про продовження строку перебування не звертався. Документи на отримання статусу біженця або особи, яка потребує захисту, не подавав.

Приймаючи спірне рішення від 20 листопада 2019 року відповідачем в описовій частині наведені встановлені обставини допущення порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме перебування на нелегальній основі без жодних правових підстав та дозвільних документів, строк яких фактично закінчився, що свідчать про порушення ст. 4 Закону № 3773-УІ. Здійснене фіксування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 203 КУпАП. З огляду на встановлені відповідачем обставини, та з метою дотримання положень ст. 26 Закону № 3773-VІ, відповідачем було прийняте відповідне рішення.

Судом встановлено, що дійсно позивачем порушений законодавчо встановлений порядок перебування на території України, що є підставою для застосування заходів примусового повернення у країну походження, та у спірних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане порушення.

Посилання позивача щодо неврахування відповідачем наявності у нього дитини, яка є громадянином України, потребує турботи і піклування, а також дружини, яка є також громадянином України, як втручання в його сімейне життя є неприйнятним, оскільки позивач у майбутньому не позбавлений права на в`їзд в України з дотриманням законодавства держави.

Враховуючи дані обставини суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати за розгляд справи віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 6,9-11, 14, 72-77, 139,242-246, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області, місце знаходження м. Полтава, пров. Шкільний, 6.

Головуючий суддя Ж.В.Кузіна