Справа № 462/1566/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 462/1566/19 пров. № А/857/300/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Луців І.І.,

представника позивача Чирика А.І.,

представника відповідача Ільківа Ю.М.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року у справі № 462/1566/19 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Галайко Н.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлової Зої Валеріївни, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 13.03.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлової Зої Валеріївни, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 18 лютого 2019 року № 11-ДК/0020По/08/01/-19, винесену начальником управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойловою Зоєю Валеріївною, а справу закрити.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки він як директор ТзОВ «НВП «Сенс», так само як і саме підприємство, не здійснювало порушень земельного законодавства, окреслених у постанові, земельну ділянку самовільно не займало і не використовувало. Зазначає, що у оскаржуваній постанові не вказано, ким саме та коли було вчинено самовільне зайняття земельної ділянки і у чому саме воно полягало. Додатково повідомляє, що оскаржувана постанова була винесена з чисельними порушеннями, протокол, на підставі якого була винесена постанова, також не відповідає законодавству.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 18 лютого 2019 року № 11-ДК/0020По/08/01/-19, винесену начальником управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойловою Зоєю Валеріївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 531 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 531 КУпАП закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ГУ Держгеокадастру у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт звертає увагу, що позивач не заперечує факт неналежного оформлення ним права власності чи права користування на земельну ділянку, однак заперечує факт, що він її використовує. Проте, надані позивачем копії документи повністю підтверджують факт використання усієї земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0154 площею 0, 5870 га шляхом встановлення тимчасових споруд де розташоване виробництво «НВП «Сенс».

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що актом обстеження земельної ділянки № 11-ДК/20/А0/10/01/-19 від 15 лютого 2019 року стверджується, що земельна ділянка загальною площею 0,5870 га за кад. №:05:005:0154 використовується ТзОВ «НВП «Сенс» без зареєстрованих у державному реєстрі речових прав документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, на землях промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Протоколом про адміністративне правопорушення № 11-ДК/0016П/07/01/19 від 15 лютого 2019 року стверджується, що 15 лютого 2019 року посадова особа ТзОВ «НВП «Сенс» допустила використання земельної ділянки загальною площею 0,5720 га без зареєстрованих у державному реєстрі документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Приписом за реєстраційним № 11-ДК/0020Пр/03/01/-19 від 18 лютого 2019 року встановлено, що ТзОВ «НВП «Сенс» у особі директора ОСОБА_1 допустило використання земельної ділянки за кад. № :05:005:0154 за адресою: м. Львів, вул. Курмановича, буд. 1 «а», без зареєстрованих у державному реєстрі документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою загальною площею 0,5720 га. Також було зобов`язано директора ТзОВ «НВП «Сенс» ОСОБА_1 усунути порушення вимог земельного законодавства.

Постановою про накладення адміністративного стягнення № 11-ДК/0020По/08/01/-19 від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 , директора ТзОВ «НВП «Сенс», було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 531 КУпАП, оскільки ТзОВ «НВП «Сенс» у особі директора ОСОБА_1 допустило використання земельної ділянки за кад. № :05:005:0154 за адресою: м. Львів, вул. Курмановича, буд. 1 «а», загальною площею 0,5720 га без зареєстрованих у державному реєстрі документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою на землях промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Не погоджуючись із винесеною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано доказів того, що ТзОВ «НВП «Сенс» здійснювало користування вищезазначеною земельною ділянкою, протокол та постанова не містять викладу суті порушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом "б" частини 1 статті 211 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За нормами ст. 125 цього Кодексу право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 12, 32 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме шино та їх обтяжень" встановлено, що Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії. а також документи., формовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі доведення таких реєстраційних дій, відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом, а інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 144 ЗК України передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

У відповідності до статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Згідно з п. 1 статті 53-1 КУпАП самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення ТзОВ «НВП «Сенс» полягало у тому, що його посадовою особою не було зареєстровано у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку документи, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою площею 0,5720 га за кадастровим №:05:005:0154 за адресою: м. Львів, вул. Курмановича, буд. 1 «а», якою підприємство користувалося.

Однак, відповідачем не доведено факт вини позивача у вчиненні правопорушення у сфері земельного законодавства, так як відповідачем не доведено факту самовільного зайняття спірної земельної ділянки та не надано суду доказів того, що ТзОВ «НВП «Сенс» здійснювалося користування вищезазначеною земельною ділянкою.

Натомість позивачем було надано копію договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 209 від 18 листопада 2010 року, відповідно до якого ТзОВ «НВП «Сенс» отримало у строкове платне користування від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області нежитлове приміщення № 1 одноповерхової будівлі складу за адресою: м. Львів, вул. Курмановича, буд. 1 «а», що перебуває на балансі 1-го об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (а.с. 23-25).

Згідно договору від 16 листопада 2016 року про внесення змін до договору оренди нерухомого майна державного майна № 209 від 18 листопада 2010 року, зазначений договір діє до 14 листопада 2019 року (а.с. 27).

З матеріалів справи не встановлено, а скаржником під час судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів недійсності вищевказаних договору та додаткових угод до такого.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2019 року у справі № 462/1566/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар