Справа № 240/10306/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10306/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О. Г.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

22 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Ляхова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2019 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Житомирської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200305/2 від 20 серпня 2019 року та картку відмови в прийомі митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101070/2019/00681.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що документи подані позивачем разом з митною декларацією до митного оформлення відповідно до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України проаналізовані на предмет наявності у них розбіжностей, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість, декларантом на вимогу органу доходів і зборів не надано. Також зазначив, що з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту надавалась інформація щодо вартості схожого товару. Наголошує на тому, що митним органом правомірно визначено митну вартість транспортного засобу за резервним методом.

Позивач своїм правом, передбаченим статями 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Разом з тим, у судове засідання прибув Омельчук Михайло Михайлович , який зазначив, що є представником Житомирської митниці ДФС. На підтвердження своїх повноважень Омельчук Михайло Михайлович надав довіреність від 08 лютого 2019 року № 292/0/06-70-10, яка підписана в.о. начальника митниці Гринчуком Сергієм Івановичем.

Під час судового засідання Омельчук Михайло Михайлович пояснив, що не є адвокатом, однак має право бути представником відповідача у цій справі.

Проте, відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Відтак, представником органу державної влади за довіреністю з 01 січня 2020 року може бути виключно адвокат чи прокурор.

У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що Омельчук Михайло Михайлович має статус адвоката і такого документа до апеляційної скарги не додано.

Також документів, що свідчать про те, що Омельчук Михайло Михайлович є особою, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її самопредставництва надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів ухвалою суду від 22 січня 2020 року, що занесена до протоколу судового засідання, дійшла висновку щодо відмови у допуску Омельчука Михайла Михайловича до участі у справі в якості представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 07 серпня 2019 року ОСОБА_1 через довірену особу, ОСОБА_3 , у "Jаbеr КFZ-Наndel" (м. Брауншвайге, Німеччина) придбала автомобіль VOLKSWAGEN Раssat Коmbi Silber Аutomatic 2.0 Ltr. Diesel, 2014 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1968 смЗ), за ціною 6400,00 євро, що підтверджується рахунком-фактури №184 від 07 серпня 2019 року (а.с.15).

3 метою митного оформлення вказаного автомобіля до Житомирської митниці ДФС представником позивача 14 серпня 2019 року подану митну декларацію №UA101070/2019/047258 від 14 серпня 2019 року, у якій митну вартість товару вказано за ціною товару, зазначеної в рахунку-фактурі від № 184 від 07 серпня 2019 року (1 метод визначення вартості товару) (а.с.52).

До митної декларації були додані наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 184 від 07 серпня 2019 року, акт про проведення огляду товару № UA209060/2019/62826 від 11 серпня 2019 року, складений в зоні діяльності Львівської митниці ДФС під час перетину митного кордону України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 05 червня 2014 року, довідку про транспортні витрати від 14 серпня 2019 року, копію митної декларації країни відправлення № 19DЕ87Е9 від 07 серпня 2019 року, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № FU867944 від 19 квітня 2019 року, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № ВН254021 від 16 квітня 2004 року (а.с.11-15, 54-59).

Після реєстрації ЕМД в базі даних електронної автоматизованої інформаційної системи органів доходів і зборів (далі ЄАІС) та початку здійснення митного контролю спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (далі АСАУР), а саме ризики: 101-1 "Витребування оригіналів документів зазначених у митній декларації)", 103-1 "Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що їх заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС (Дермитслуби) ДФС. 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів", 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів" та інші.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) визначила форми контролю, такі як: "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN - кодами: НОМЕР_2, валюта - ЕUR, вартість - 14800,00".

Після спрацювання ризиків АСАУР посадовою особою митного посту "Житомир - Центральний" направлено запит № 424 від 14 серпня 2019 року до управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС з метою визначення митної вартості ввезеного автомобіля.

Також під час опрацювання митним органом документів, які подані декларантом, встановлено такі розбіжності:

- декларантом не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено частиною 2 статті 53 та частини 1 статті 368 Митного кодексу України;

- відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє орган доходів і зборів перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості;

- надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення № МRN 19DЕ87 Е9 від 07 серпня 2019 року містить розбіжності у ціновій інформації про товар такого змісту: графа 22 - 6400 00, графа 46 - 6550 друга сторінка декларації - 6550.

Встановивши розбіжності у поданих документах та при спрацювання ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару, митним органом була проведена процедура консультацій з декларантом у відповідності до вимог розділу 2 Методичних рекомендацій, а використання довідкової інформації під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків регламентовано положеннями розділу 5 Методичних рекомендацій.

На вимогу митного органу про надання додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, а саме: договорів (угоду, контракт) із третіми особами пов`язаних з договором (угодою, контрактом) про поставку товару митна вартість якого визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), висновку про вартісні характеристики товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією, декларантом надано витяг з сайту ШВАК (Schwacke). Інших додаткових документів не було надано (а.с.19).

Так як на думку митного органу для визначення митної вартості ввезеного автомобіля не надано всіх необхідних документів, з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів, було проведено консультацію, в ході якої декларанту надавалася інформація щодо вартості схожого товару. Зокрема повідомлено, що методи 2а і 2б не могли бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням частини 2 статті 64 та обмежень, передбачених частиною 3 статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості схожого автомобіля за МД від 29 травня 2019 року № UА100110/2019/136315 - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель - РАSSАТ, об`єм циліндрів двигуна - 1968 смЗ, рік виготовлення - 2014 і становить - 10305,00 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Факт проведення консультації підтверджується відповідним письмовим повідомленням декларанта про це. Під час проведення консультації декларантом не надано додаткових документів та іншої цінової інформації, що підтверджується письмовою відміткою на матеріалах консультації декларантом (а.с.23 та на звороті).

20 серпня 2019 року Житомирською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості № UA101000/2019/200305/2, відповідно до якого митну вартість даного автомобіля ( легковий автомобіль VOLKSWAGEN, модель - РАSSАТ, колір сірий, номер кузова - НОМЕР_2 , тип кузова - універсал кількість місць - 5, колісна формула - 4х2, тип двигуна-дизельний, двигун - н/в робочий, об`єм циліндрів двигуна-1968смЗ, призначення - для перевезення пасажирів по дорогам загального користування, що був у використанні, календарний рік виготовлення-2014, модельний рік виготовлення-2014, дата першої реєстрації- 26 червня 2014 року, країна виробництва - (ОЕ) Німеччина) скориговано та визначено на підставі статті 64 МК України за резервним методом визначення митної вартості (код МВВ "6") з 6450 EUR на 10305 EUR (а.с.24 та на звороті).

У рішенні зазначено, що з огляду на вимоги частини 2 статті 52, частини 5 статті 54 Митного кодексу України документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та вказано яких саме документі на думку інспектора не вистачало. Вказано, що з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту надана інформація щодо вартості схожого товару (а.с.24 та на звороті).

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів 20 серпня 2019 року митницею видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA101070/2019/00681, згідно якої митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару № 1 не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги статей 52, 53 Митного кодексу України.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару № UA 101000/2019/200305/2 від 20 серпня 2019 року дані грифи 45 і 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного контролю і оформлення товару, а крім того, це може привести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги статей 266. 289, 293 Митного кодексу України та статті 57 Податкового кодексу У країни.

Роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, необхідно подати нову належно заповнену митну декларацію, сплатити митні платежі в повному обсязі. Рішення про відмову у митному оформленні може бути оскаржене до митного органу вищого рівня, відповідно до глави 4 Митного кодексу України, або до суду (а.с.25 та зворот).

Не погоджуючись із оскаржуваними рішеннями, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 6 статті 257 Митного кодексу України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України також митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 1 статті 368 Митного кодексу України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини 3 статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Статтею 8 Митного кодексу України визначені принципи здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 4 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною 2 статті 54 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, які повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Також витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Таким чином, правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Колегією суддів встановлено, що між продавцем Автомагазин Ябер , власник Р.Ябер, адреса Гіфхорнер Штрассе, 72 Брауншвайг та покупцем ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , укладено договір купівлі-продажу на транспортний засіб VW Passat Kombi Silber Automatic 2,0л дизель, загальна вартість автомобіля 6400 євро, з якої 400 євро передоплати перераховано на банківський рахунок, решта сплачено готівкою 07 серпня 2019 року.

Митну вартість визначено декларантом згідно умов договору за ціною, зазначеною в рахунку-фактурі (інвойс) № 184 від 07 серпня 2019 року (а.с.55) та квитанцією про сплату коштів від 07 серпня 2019 року (а.с.37, 13).

Також декларантом надано відповідачу на підтвердження заявленої митної вартості автомобіля копію митної декларації країни відправлення автомобіля № МRN 19DЕ87 Е9 від 07 серпня 2019 року, в якій зазначені ідентифікаційні дані продавця автомобіля, покупця (позивача), та автомобіля із його ціною (а.с.63).

Вказані докази є належними документами на підтвердження заявленої в митній декларації UA101070/2019/047258 від 14 серпня 2019 року вартості товару - автомобіля марки Volkswagen Passat Kombi Silber Automatic, 2014 року.

Судова колегія зазначає, що органом доходів і зборів не конкретизовано, яких саме відомостей не міститься у поданих до митного оформлення документах, які, на думку митного органу, підтвердили б задекларовану митну вартість імпортованого товару.

Відповідач мав можливість уточнити задекларовану вартість автомобіля, оскільки рахунок-фактура (інвойс) № 184 від 07 серпня 2019 року містить відомості про продавця та його адресу.

Вказаний рахунок - фактури (інвойсу) є правомірним та дійсним, не був визнаний судом у встановленому законом порядку недійсним, а також не є нікчемним в силу закону.

Стосовно тверджень апелянта на недостовірність довідки про витрати на транспортування авто з Німеччини до України, то в судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача пояснив, що на момент продажу автомобіля, у паливному баку ще було дизельне паливо, тому витрати по доставці автомобіля з Німеччини до кордону становили лише 50 євро.

Також посилання апелянта на митну декларацію країни відправлення № МRN 19DЕ87 Е9 від 07 серпня 2019 року, де містяться розбіжності у ціновій інформації про товар: графа 22 - 6400 00, графа 46 - 6550 друга сторінка декларації - 6550, однак не обґрунтував яким чином вказані розбіжності впливають на числові значення складових митної вартості товару, сплачені позивачем при придбанні машини.

Крім того, доводи апелянта стосовно неможливості встановлення вартості товару, так як у митній декларації країни відправлення № МRN 19DЕ87 Е9 від 07 серпня 2019 року у графі 46 зазначено - 6550, а у декларації №UA101070/2019/047258 від 14 серпня 2019 року зазначено - 6400, колегія суддів відхиляє, оскільки у графі 46 містяться відомості щодо статистичної вартості товару, а не її реальної вартості, яка в свою чергу підтверджується рахунком-фактури № 184 від 07 серпня 2019 року та квитанцією № 184 (а.с.14-15).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у митного органу були відсутні підстави для витребовування у позивача договорів (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається, рахунки при здійсненні платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою контрактом), - так як задекларована митна вартість за 1 методом визначення вартості ввезеного товару не передбачає операцій з третіми особами, а вартість встановлюється за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

В даному випадку митна вартість ввезеного автомобіля вказано за ціною товару, зазначеної в рахунку-фактурі від № 184 від 07 серпня 2019 року (400 євро як депозит і 6000 євро сплачено готівкою 07 серпня 2019 року) та підтверджено квитанцією від 07 серпня 2019 року (а.с.37).

Колегія суддів зауважує, що ненадання додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція узгоджується з правовим висновком Касаційного адміністративного суду Верховного суду у постанові від 27 липня 2018 року № 809/1174/17.

Щодо доводів відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками колегія суддів зазначає, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 805/2713/16-а.

Частиною 2 статті 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у подані декларантом документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження виявлених порушень, що свідчить про необґрунтованість та протиправність рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості №UА1010000/2019/200305/2 від 20 серпня 2019 року та картки відмови у прийомі митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101070/2019/00681 від 20 серпня 2019 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 січня 2020 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.