Справа № 320/3363/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3363/19 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова», Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 23 жовтня 2019 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» до Головного управління ДФС у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Авіалінії Харкова» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві пеню у розмірі 191597, 03 грн, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 12.06.2019 р. по 16.07.2019 р. включно.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за листопад 2014 року за період з 12.06.2019 р. по 16.07.2019 р. включно у розмірі 67098, 12 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач (Головне управління ДФС у місті Києві) подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідних частинах та ухвалити в цих частинах нове, яким позовні вимоги задовольнити (позиція позивача)/залишити без задоволення (позиція відповідача), вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги в частині відмови у задоволенні позову позивач обґрунтовує посиланням на правові позиції, викладені у постановах ВС від 15.05.2019 р. (справа № 802/3978/15-а), від 20.06.2019 р. (справа № 820/170/18), згідно яких розрахунок пені підлягає здійсненню із застосуванням різних ставок НБ України. Апелянт просить суд апеляційної інстанції застосувати до спірних правовідносин ч. 5 ст. 242 КАС України.

Свої вимоги в частині задоволення позову відповідач обґрунтовує тим, що п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України встановлює такі умови для нарахування пені: наявність бюджетної заборгованості на момент виникнення пені, період дії пені, а також включаючи день погашення такої заборгованості.

Натомість, апелянт зауважує, що на момент розгляду даної справи сума бюджетної заборгованості з податку на додану вартість із державного бюджету на рахунок позивача не надійшла, у зв`язку з чим таке нарахування пені є передчасним та не відповідає вимогам п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, оскільки основними умовами для нарахування пені є момент її виникнення, період дії пені, включаючи день погашення такої заборгованості.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив позивача, зареєстрований 12.12.2019 р. за вх. № 45250, у якому позивач з посиланням на практику Верховного Суду зауважує, що дане твердження податкового органу є безпідставним, оскільки ст. 200 ПК України не передбачено, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості по ПДВ, можливе та здійснюється лише після фактичного погашення платнику цієї заборгованості.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість з 23.09.1998 р.

19.12.2014 р. позивач подав до Основ`янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року, в якій в рядку 23.1 задекларував суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку у банку в розмірі 9779425, 00 грн.

Разом з податковою декларацією позивачем подано: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1); довідку про залишок суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ); заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4); розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

За результатом проведення документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ПАТ «Авіалінії Харкова» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2014 року на суму 9514691, 00 грн, та застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 2378672, 00 грн;

- № , яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на загальну суму 9513689, 00 грн;

- № , яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення ПДВ за липень 2013 року на суму 959046, 00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2016 р. у справі № 826/19959/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2016 р., визнано протиправними та скасовано вказані податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.11.2016 р. залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2016 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2016 р.

Станом на дату розгляду справи судом першої інстанції бюджетне відшкодування на користь позивача перераховане не було.

Вказані обставини справи визнаються сторонами по справі та в розумінні ч. 1 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.7 ст .200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п. 200.12 ст. 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що у разі виконання платником податку наведених вище вимог ПК України, та підтвердження достовірності нарахованих сум бюджетного відшкодування орган державної податкової служби у п`ятиденний строк зобов`язаний подати органу казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягають відшкодуванню з бюджету.

Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК України встановлено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Предметом апеляційних скарг у даному спорі є заперечення відповідачем права позивача на нарахування пені до моменту фактичного отримання сум бюджетного відшкодування, та заперечення позивачем застосування єдиної облікової ставки НБ України, що була встановлена на день виникнення заборгованості.

З приводу апеляційної скарги відповідача колегія суддів зауважує, що заборгованість бюджету є триваючою, а тому доводи відповідача в цій частині є формальними, оскільки вказана норма визначає кінцевий момент нарахування пені, а не надає вказівку щодо моменту, з якого у позивача виникає право щодо її отримання.

Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим, зокрема, в постанові від 03.06.2014 р. у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Завод «Південкабель» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення суми неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

А тому доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Щодо доводів позивача про необхідність застосування різних облікових ставок НБ України, що діяли протягом існування заборгованості, колегія суддів зазначає наступне.

За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до тих пір поки не буде відшкодовано кошти.

Розглядаючи справу № 802/3978/15-а, Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 р. підтримав позицію судів попередніх інстанцій щодо того, що зважаючи на те, що за спірний період діяли різні облікові ставки Національного банку України, застосуванню підлягали облікові ставки НБ України, які діяли у відповідні періоди.

Рішенням Правління Національного банку України від 25.04.2019 р. № 311-рш «Про розмір облікової ставки» з 26.04.2019 р. встановлено облікову ставку НБ України на рівні 17, 5% річних.

Рішенням Правління Національного банку України від 06.06.2019 р. № 392-рш «Про розмір облікової ставки» з 07.06.2019 р. залишено облікову ставку НБ України без змін на рівні 17,5% річних.

Відтак позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення за спірний період пеню у розмірі: 9514691, 00 грн * 0,0575342% * 35 днів = 191597, 03 грн.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції та приймаються колегією суддів в якості належних.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Відповідно до ст. 139 КАС України перерозподілу підлягають судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» (, місцезнаходження: 08300, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Запорізька, 8, корпус А) пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за листопад 2014 року за період з 12 червня 2019 року по 16 липня 2019 року включно у розмірі 124498, 91 гривень (сто двадцять чотири тисячі чотириста дев`яносто вісім гривень 91 копійка).

У іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Харкова» (, місцезнаходження: 08300, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Запорізька, 8, корпус А) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6185, 97 гривень (шість тисяч сто вісімдесят п`ять гривень 97 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві (, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 23.01.2020 р.)