Справа № 420/6691/19
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6691/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСВАЙР» до Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСВАЙР» до Головного управління ДФС в Одеській області, про:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.08.2019 року, прийнятого Головним управлінням ДФС в Одеській області.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Висновки контролюючого органу щодо несвоєчасної реєстрації ТОВ «ЕСВАЙР» податкових накладних є протиправними та безпідставними, оскільки підприємством відповідно до укладеного договору було вчасно надіслано податкові накладні для їх реєстрації, однак вони не були прийняті через неправомірну діяльність контролюючого органу.

Наголошувалося, що ТОВ «ЕСВАЙР» не може бути притягнуте до відповідальності за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, оскільки ним вчинено всі дії щодо реєстрації податкових накладних у межах встановлених Податковим кодексом України строків для реєстрації таких податкових накладних, проте така реєстрація не відбулася з незалежних від позивача причин.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року, вищезгадану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№49370/19 від 26.12.2019р. на позовну заяву (а.с.141-142).

Відзив обґрунтований наступним.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки ТОВ «ЕСВАЙР» порушено вимоги податкового законодавства, а відповідач діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

У поясненнях (вх№749/20 від 08.01.2020р.) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСВАЙР» наголошувало, що відповідно до встановленого законодавством порядку позивачем було укладено з контролюючим органом договір про визнання електронних документів шляхом надсилання заяви №21082018 від 21.08.2018 року про приєднання до договору про визнання електронних документів, яка була прийнята податковим органом, що підтверджується квитанцією №2 (а.с.145-154).

Станом на 27 січня 2020 року, інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСВАЙР» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване 06.07.2018 року за № 1 076322. До основного виду діяльності підприємства згідно код КВЕД відноситься 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами (а.с.64-67).

01.12.2017 року, між Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві та ТОВ «ЕСВАЙР» укладено договір №2655001 про визнання електронних документів.

З 06.07.2018 року, ТОВ «ЕСВАЙР» перебуває на обліку Головного управління ДФС в Одеській області, Північного управління у м. Одесі, Суворовської державної податкової інспекції (Суворовський район м. Одеси).

21.08.2018 року, ТОВ «ЕСВАЙР» було надіслано Заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів №2655001 від 01.12.2017 року (а.с.97).

Згідно Квитанції №2 від 20.09.2018 року, заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів, було прийнято (а.с.98).

На виконання вимог статті 201 Податкового кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСВАЙР» через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронної звітності» засобами телекомунікаційного зв`язку складено і направлено Державній фіскальній службі України податкові накладні №3 від 21.02.2019 року (а.с.33-34) та №4 від 25.02.2019 року (а.с.39-40).

Відповідно до квитанцій №1 від 06.03.2019 року, 11.03.2019 року та 18.03.2019 року вищевказані податкові накладні №№3,4 прийняті не були, з зазначенням причини: «Відсутній укладений з платником договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору» (а.с.36-37, 41-43).

06.03.2019 року, ТОВ «ЕСВАЙР» звернулось до Головного управління ДФС в Одеській області зі скаргою на припинення дії договору про визнання електронних документів (а.с.45-47).

Відповідно до квитанцій №1 від 22.03.2019 року, податкові накладні ТОВ «ЄСВАЙР» №3 від 21.02.2019 року та №4 від 25.02.2019 року, було прийнято (а.с.38, 44).

07.05.2019 року, головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Північного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області Красновою Т.П., на підставі пункту 20.1.4 ст.20 Податкового кодексу України, у порядку статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України та п.п.75.1.1 п.75.1 статті 75 Податкового кодексу України, проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «ЕСВАЙР», дата виписки яких припадає на лютий 2019 року.

За результатами проведення перевірки, посадовою особою контролюючого органу складено Акт «Про результати перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних» №2288/15-32-51-06-42287356 від 07.05.2019 року (а.с.87-88).

Згідно висновків Головного управління ДФС в Одеській області, перевіркою було встановлено порушення ТОВ «ЕСВАЙР» граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування, в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Податкового кодексу України, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки №2288/15-32-51-06-42287356 від 07.05.2019 року, ТОВ «ЕСВАЙР» було подано до Головного управління ДФС в Одеській області заперечення на акт перевірки (а.с.90-92).

За результатами розгляду заперечень ТОВ «ЕСВАЙР» листом Головного управління ДФС в Одеській області №16922/10/15-32-51-06-10 від 14.08.2019 року, висновки акту №2288/15-32-51-06-42287356 від 07.05.2019 року, залишено без змін, а заперечення без задоволення (а.с.93-95).

На підставі висновків акта перевірки №2288/15-32-51-06-42287356 від 07.05.2019 року, з урахуванням заперечення №1-03/08 від 03.08.2019 року та за даними Єдиного реєстру податкових накладних за звітний період лютий 2019 року, Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Н» № від 14.08.2019 року, згідно з яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 1572585,91 гривень застосовано штраф у розмірі 10% - 157258,60 гривень (а.с.11-12).

Не погоджуючись з прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, вважаючи, що у затримці реєстрації податкових накладних відсутня вина ТОВ «ДИФЕНС-МЕТАЛ», позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом, Цивільним кодексом, Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (далі - Порядок №1246), Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України №557 від 06.06.2017 року (далі - Порядок №557) (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1. статті 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до положень абз.2,5,9 пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Також, вказаним пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, визначається Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктами 13, 14 зазначеного Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Відповідно до п.15 вказаного Порядку у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Таким чином, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: невідповідність податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); нечинність електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; відсутність реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; недотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявність помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; відсутність суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; наявність факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відсутність підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; недотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Отже, визначений пунктом 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року, перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу. У свою чергу, суд зазначає, що основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлюються Законом України № 851-IV від 22.05.2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до ст.14 якого електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, який затверджено наказом Міністерства фінансів України №557 від 06.06.2017 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 року за №959/30827 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Вказаний наказ набув чинності 15.11.2017 року, та ним, зокрема, установлено, що договори про визнання електронних документів, що на день набрання чинності цим наказом є чинними, продовжують діяти до виникнення підстав, визначених пунктом 14 розділу ІІІ Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого цим наказом.

Пунктом 2 розділу І Порядку №557 визначено, що договір про визнання електронних документів (далі - Договір) - Договір, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу та укладається шляхом приєднання автора до Договору в цілому шляхом надсилання заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів (далі - Заява про приєднання до Договору).

Тобто, договір не є двостороннім, а має форму публічної оферти - договору приєднання, та укладається шляхом приєднання до нього заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів.

Слід зазначити, що можливість подання заяви про приєднання до Договору виникала лише з 01.01.2018 року.

Додатком 1 до вказаного Порядку затверджено примірний договір про визнання електронних документів, відповідно до пункту 3 розділу 6 якого, договір припиняється: у разі подання Автором в установленому порядку Заяви про припинення дії Договору; наявності однієї з підстав, визначених пунктом 14 розділу ІІІ Порядку.

Контролюючий орган повідомляє Автора про припинення дії цього Договору із зазначенням причини у день припинення його дії шляхом направлення повідомлення про припинення дії Договору на електронну адресу Автора.

Згідно п.4 даного розділу, у разі припинення дії цього Договору надісланий Автором електронний документ не приймається.

Отже, чинними нормативно-правовими актами передбачено вичерпний перелік підстав для припинення дії договору про визнання електронних документів. Вказані підстави повинні обґрунтовуватися наявними в матеріалах справи доказами.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 14.08.2018 року по справі №П/811/841/17.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЄСВАЙР» намагалося своєчасно зареєструвати податкові накладні №3 від 21.02.2019 року та №4 від 25.02.2019 року, визначені актом перевірки як несвоєчасно зареєстровані, але, документи прийнято не було із зазначенням причини - «Документ не може бути прийнятий. Відсутній укладений з платником договір приєднання, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору».

Суд звертає увагу, що Головним управлінням ДФС в Одеській області не було надано доказів повідомлення ТОВ «ЄСВАЙР» про припинення дії Договору №2655001 від 01.12.2017 року, а позивачем наголошувалося на відсутності такого повідомлення.

Надаючи оцінку правомірності застосування до позивача штрафних санкцій згідно ст.120-1 Податкового кодексу України, суд виходить з наступного.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів. За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у справі № 804/5153/17 (постанова від 18.01.2018 року) зроблений висновок, що у разі вчинення платником податку з метою своєчасної реєстрації податкової накладної всіх необхідних дій, натомість її реєстрація була здійсненна з порушенням граничного терміну з незалежних від платника податку причин, то у такому разі відсутні підстави для застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної.

Також, 14 серпня 2018 року в рамках справи №803/1583/17, адміністративне провадження №К/9901/49627/18 (ЄДРСРУ № 75932783) та від 28 серпня 2018 року по справі №806/1965/16, адміністративне провадження №К/9901/39361/18 (ЄДРСРУ № 76138384) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду підтвердив висновок, який викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 815/2745/17 та від 30.01.2018 у справі № 816/390/17 про те, що законодавець передбачив можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, лише за наявності його вини.

Як вбачається із матеріалів справи позивач намагався відповідно до вимог чинного законодавства здійснити своєчасну реєстрацію податкових накладних, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, з відміткою часу та дати такої реєстрації. Вказані документи долучені до матеріалів справи, їм надана оцінка судом. Проте податкові накладні ТОВ «ЕСВАЙР» не були зареєстровані з зазначенням причини відсутності договору про визнання електронних документів, хоча Договір №2655001 від 01.12.2017 року своєї дії не припиняв. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Крім того, позивач звертався зі скаргою до контролюючого органу, стосовно неможливості вчинення реєстрації податкових накладних та наголошував, що ТОВ «ЕСВАЙР» не виявляло жодної ініціативи і не здійснювало жодних дій, спрямованих на припинення дії договору про визнання електронного документообігу.

Таким чином, позивач здійснив всі можливі дії по вчасній реєстрації податкових накладних, однак з причин, які не залежали від позивача, таку реєстрацію здійснити у строки, встановлені законодавством, не вдалося.

Суд звертає увагу, що 22.03.2019 року, реєстрацію податкових накладних ТОВ «ЕСВАЙР» було відновлено.

Відповідно до ч. 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 14.08.2019 року.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЕСВАЙР» підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви, ТОВ «ЕСВАЙР» сплачено судовий збір у розмірі 2361,43 гривень, згідно платіжного доручення №238 від 05 листопада 2019 року, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСВАЙР» (65025, м. Одеса, 21-й кілометр Старокиївської дороги, буд.21-А, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.08.2019 року, прийнятого Головним управлінням ДФС в Одеській області задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 14.08.2019 року визнати протиправним та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСВАЙР» (), понесені судові витрати у розмірі 2361,43 (дві тисячі шістдесят одна гривня сорок три копійки) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Суддя Балан Я.В.

.