Справа № 120/2321/19-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2321/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

23 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 27 червня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 27 червня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 27 червня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 27 червня 2019 року прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 06 червня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" отримано акт про результати камеральної перевірки граничних термінів реєстрації накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних №21014/50-05/36310071 від 30 травня 2019 року, в якому зазначено, що позивачем порушено терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строків, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27 червня 2019 року в частині застосованого штрафу у розмірі 7480,99 гривень (сім тисяч чотириста вісімдесят гривень дев`яносто дев`ять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальність "Кондитер-С" (вул. Лебединського, 15, м. Вінниця, 21034, ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 679 (шістсот сімдесят дев`ять) гривень 77 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держаної податкової служби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області проведено камеральну перевірку з питання дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами камеральної перевірки складено акт перевірки №21014/50-05/36310071 від 30 травня 2019 року та прийняті податкові повідомлення-рішення № від 27 червня 2019 року на суму 7638,70 гривень, № від 27 червня 2019 року на суму 28986,73 гривень, № від 27 червня 2019 року на суму 87063,80 гривень та № від 27 червня 2019 року на суму 61397,29 гривень.

Не погоджуючись із діями відповідача, вважаючи, що Головним управлінням Державної фіскальної у Вінницькій області при прийняття зазначених податкових повідомлень - рішень допущено порушення норм податкового законодавства, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення № від 27 червня 2019 року в частині застосування штрафу у розмірі 7480,99 гривень за несвоєчасну реєстрацію 58 податкових накладних, які були направлені товариством 15 січня 2019 року в проміжок часу з 17:50 годин по 18:00 годин, тобто в межах часу операційного дня, встановленого законодавством, а квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної впродовж операційного дня їм не була направлена, податкові накладні відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних 15 січня 2019 року.

Відмовляючи в частині задоволення позову, щодо податкових повідомлень рішень № від 27 червня 2019 року, № від 27 червня 2019 року та № від 27 червня 2019 року суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятих рішень та правомірно застосовано штрафи у зв`язку із порушенням термінів реєстрації поданих накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С", не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні адміністративного позову скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не перевірено обставини та не надано належної правової оцінки щодо порушень вимог пункту 201.10 Податкового кодексу України, адже із даної норми випливає, що якщо платник податків направив до Єдиного реєстру податкових накладних на реєстрацію податкові накладні та отримав квитанцію про прийняття такої без помилок, означає, що порушень платником ним не допущено.

Окрім того, апелянт вважає, що Податковий кодекс України має вищу юридичну силу порівняно з Порядком №1246, а тому граничний строк для реєстрації податкових накладних має обраховуватися в календарних днях, а не в операційних днях.

Відповідач правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (надалі - ПК України).

Так, відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абзац 5 зазначено пункту).

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно положень пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Системний аналіз положень статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, Порядку №1307 дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Колегія суддів не заперечує доводи суду першої інстанції, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем правомірно застосовано штрафи у зв`язку з порушенням позивачем термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних по податкових - повідомленнях рішеннях від 27 червня 2019 року №, №, № з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29 грудня 2010 року затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі - Порядок №1246). Цей Порядок визначає механізм внесення до Єдиного реєстру податкових накладних відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї.

Згідно положень пунктів 2 та 8 Порядку №1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість - постачальником (продавцем) (крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації. Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця); платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх Державній фіскальній службі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункти 10, 11 Порядку №1246).

Відповідно до пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до Державної фіскальної служби в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться визначені цим пунктом перевірки, за результатами яких формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 14 Порядку №1246).

Згідно пункту 15 Порядку №1246 примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній фіскальній службі. У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

В свою чергу, колегією суддів досліджено, що в матеріалах справи містяться квитанції про реєстрацію всіх спірних податкових накладних, які були прийняті Державною фіскальної службою України, у яких зазначається, що "Документ прийнято" та помилок не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки платник податків направив до Єдиного реєстру податкових накладних на реєстрацію податкові накладні та отримав квитанції про прийняття податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних без помилок, то порушень вимог пункту 201.10 ПК України під час реєстрації податкових накладних відповідачем виявлено не було.

Згідно абзацу 9 пункту 201.10 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у жодній квитанції про реєстрацію податкової накладної не зазначені дата та час надання її в електронному вигляді до Державної фіскальної служби. Водночас, наявна тільки дата реєстрації податкових накладних, та дата та час доставлення документа до центрального рівня Державної фіскальної служби, однак вона не є датою та часом подання таких накладних в електронному вигляді.

Більше того, згідно підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України у даному випадку необхідно застосувати презумпцію правомірності рішень платника податку згідно якого, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь платника податків.

А тому, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких можна було б встановити, що ТОВ "Кондитер-С" несвоєчасно подало податкові накладні в електронному вигляді до Державної фіскальної служби.

Окрім того, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами відповідача, які не спростовано судом першої інстанції, що згідно Порядку №1246, граничний строк для реєстрації податкових накладних обраховується в операційних днях.

Як зазначалось вище, згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, згідно ПК України граничний строк для реєстрації податкових накладних обраховується в календарних днях, а не в операційних днях.

А тому, колегія суддів звертає увагу, що ПК України має вищу юридичну силу порівняно з Порядком №1246. Відтак, для обчислення строків реєстрації податкових накладних відповідач повинен був керуватись пунктом 201.10 статті 201 ПК України.

Відповідно до частини 1 статті 9 ПК України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, суд апеляційної інстанції в даному випадку вважає за необхідним врахувати Європейську конвенцію про обчислення строків, яка є міжнародним договором, з дотриманням якого мають визначатися права та обов`язки, в тому числі платників податків.

Відповідно до статті 5 вказаної конвенції, при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quem строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм матеріального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у разі якщо останній день строку реєстрації податкової накладної, припадає на вихідний або святковий день, граничним строком реєстрації такої є перший після нього робочий день.

Однак, суд першої інстанції вище зазначені норми до спірних правовідносин не застосував та відповідно не вірно визначив граничний строк реєстрації податкових накладних, що є підставою для скасування податкових повідомлень - рішень №, №, № від 27 червня 2019 року.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції , має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків (в даному випадку невчасна реєстрація податкових накладних) не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у справі.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2776,31 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору №4118 від 08 липня 2019 року та за звернення до суду з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в розмірі 2925,00 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору №693 від 04 листопада 2019 року та судовий збір в розмірі 1068,00 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору №868 від 26 листопада 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмір 6769,31 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги і про наявність підстав вважати висновки суду першої інстанції, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та призвели до неправильного її вирішення, через що рішення суду належить до скасування з прийняттям нової постанови про задоволення позовної заяви.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 27.06.2019 року, № від 27.06.2019 року та № від 27.06.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитер-С" судовий збір у сумі 6769,31 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 січня 2020 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.