Справа № 440/3362/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 р. Справа № 440/3362/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2019, суддя І.С. Шевяков, Пушкарівська вулиця, 9/26, Полтава, Полтавська область, 36000, повний текст складено 24.10.19 по справі № 440/3362/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світова нафтова корпорація"

до Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світова нафтова корпорація" (далі позивач, ТОВ "Світова нафтова корпорація") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі відповідач-2, ГУ ДФС у Полтавській обл.), Головного управління ДПС у Полтавській області (далі відповідач-2, ГУ ДПС у Полтавській обл.), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській обл. від 11.06.2019 № .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 задоволено адміністративний позов.

Податкове повідомлення-рішення № від 11.06.2019, виставлене ГУ ДФС у Полтавській обл. - визнано протиправним та скасовано.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що реалізована позивачем "Суміш вуглеводнів. Бензино-лігроїнова фракція" класифікується саме у товарній підкатегорії УКТЗЕД 2710 19 11 20 в залежності від вмісту сірки, тому на порушення п.п.212.3.4 п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України (далі ПК України) було здійснено операцію з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019 відкрито провадження по справі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2019 закінчено підготовку до розгляду та призначено справу у відкритому судовому засіданні.

29 грудня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшов відзив, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обгрунтування своєї позиції представник позивача запзначив, що операції з реалізації Фракції не є об`єктом оподаткування акцизним податком. Відповідно, у товариства не було підстав для складання та реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних за результатом операції з реалізації Фракції. Представник позивача також послався на практику Верховного Суду у справі № 826/8970/16 від 22.04.2019, № 826/13631/15 від 02.10.2018.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені судом належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями (а.с.154, 155).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

11 липня 2018 року між позивачем та ТОВ «Алекспром» укладено договір поставки №67/18, за умовами якого позивачу ТОВ «Світова нафтова корпорація» - по видаткових накладних №РН-001505 від 17.07.2018 та №РН-0000476 від 22.03.2019 поставлено товар - «Суміш вуглеводнів. Бензиново-лігроїнова фракція» ТУ 23.2-4-2009 код УКТ ЗЕД 2709 00 90 00» в обсязі 49,5 тонн.

17 травня 2019 року за результатами фактичної перевірки ТОВ «Світова нафтова корпорація» контролюючим органом складений акт, яким встановлені порушення пунктів 231.3, 231.5 та 231.6 статті 231 ПК України яких акцизна накладна складається платником податку в день реалізації та реєструється в Єдиному реєстрі акцизних накладних не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою її складання.

28 травня 2019 року позивач, не погодившись із висновками вищезазначеного акта, подав заперечення до ГУ ДФС Полтавської обл.

10 червня 2019 року ГУ ДФС у Полтавській обл. склало відповідь за № 26222/10/16-31-40-01-23 «Про розгляд заперечення», в якій вказало про те, що порушення викладені в акті перевірки контролюючого органу від 17.05.2019 №80/16-31-40/41970175, є доведеними, висновки фіскального органу - правомірними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській обл. винесено податкове повідомлення - рішення від 11.06.2019 №1, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 105 694 грн 82 коп.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням рішенням ГУ ДФС у Полтавській обл. та оскаржив його в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

23 серпня 2019 року Державною фіскальною службою України винесено рішення №41026/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарги, яким податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 11.06.2019 №1 залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства урегульовано ПК України.

Відповідно до п.п. 61.1, 61.2 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до п. 41.3. ст.41 ПК України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України (далі МК України) та законами України.

Основним спірним питанням, з огляду на підстави звернення з позовом та аргументи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, є правомірність віднесення контролюючим органом операцій з реалізації Фракції до підакцизних товарів, що мало наслідком винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю у позивача зареєстрованих акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних за результатом операцій з реалізації Фракції.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 67 МК України, Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Відповідно до пункту 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, категоріях і підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень, положень вищенаведених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації.

Пунктом 2 (b) Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД встановлено, що класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

За правилом 3 (а) у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (ргіmа fасіе) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис.

Відповідно до правила З (b) у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (ргіmа fасіе) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати.

Отже, цими правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої товарної підкатегорії слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постановах від 22.04.2019 по справі № 826/8970/16 та від 31.05.2019 по справі № П/811/771/16.

Так, з листа Департаменту адміністрування митних платежів та митно - тарифного регулювання від 25.02.2019 № 483/99-99-19-03-03-18 вбачається, що "Суміш вуглеводнів. Бензино-лігроїнова фракція" класифікується у товарній позиції 2710 як середній дистилянт для специфічних процесів переробки в одній з товарних підкатегорій залежно від вмісту сірки ; ; ). Для однозначної класифікації продукту на рівні підкатегорії необхідна інформація щодо конкретного показнику масової частки сірки у продукті.

Зазначений лист містить посилання на лист ДП Науково - дослідний інститут нафтопереробної та нафтохімічної промисловості "МАСМА" від 19.02.19 № 14, який суду не надано.

Разом з тим, згідно листа ТОВ "Алекспром" від 17.04.2019 р. №2/170419, яке є виробником спірних нафтопродуктів, "Суміші вуглеводнів. Бензино - лігроїнова фракція" відповідає вимогам ТУ У 23.2-4:2009, відноситься до коду УКТ ЗЕД 2709 00 90 00 та не відноситься до підакцизної групи товарів.

Вищезазначене також підтверджується висновком експерта Сумської торгово - промислової палати № С5-38 від 05.09.2012, за змістом якого "Суміші вуглеводнів. Бензино - лігроїнова фракція" використовується для подальшого фракціонування та для інших нафтохімічних виробництв і відповідає вимогам ТУ У 23.2-4:2009 та коду УКТ ЗЕД 2709 00 90 00.

Згідно сертифікату відповідності АА № 000281, виданого Органом з сертифікації нафтопродуктів та систем якості "МАСМА - СЕПРО", "Суміш вуглеводнів. Бензино - лігроїнова фракція", вироблена ТОВ "Алекспром" відповідає вимогам ТУ У 23.2-4:2009.

Враховуючи досліджені під час судового розгляду докази та встановлені осбатвини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно класифіковано придбану та реалізовану "Суміш вуглеводнів. Бензино - лігроїнова фракція" за кодом товару УКТ ЗЕД 2709 00 90 00 (нафта або нафтопродукти сирi, одержанi з бiтумiнозних порiд (мінералів): - iншi) на підставі висновку експерта та інформації виробника таких нафтопродуктів.

Разом з тим, відповідач, класифікуючи зазначену суміш нафтопродуктів за кодом 2710 19 11 20, не здійснював відбирання зразків та не вживав заходів для проведення експертизи нафтопродуктів, тобто, здійснив класифікацію лише за назвою товару.

Посилання апелянта на необхідність здійснення класифікації нафтопродуктів за критерієм масової частки сірки колегія суддв важає необгрунитованими, оскільки згідно пояснень до групи 27 Митного тарифу України віднесення товарів категорії 2710 19 11 - 2710 19 29 здійснюється не на підставі визначення масової частки сірки, а на підставі визначення температури перегонки. Згідно додаткової примітки до товарної позиції 2710 (с) термін "середні дистиляти" (товарні категорії 2710 19 11 - 2710 19 29) означає нафтові фракції та інші нафтопродукти, менш як 90 об.% яких (включаючи втрати) переганяється при температурі 210 °С і 65 об.% або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі 250 °С (за методом ISO 3405, еквівалентним методу ASTM D 86).

При цьому з паспорту якості №1517 від 17.07.2018 вбачається, що температура перегонки 85% суміші, придбаної позивачем у ТОВ «Алекспром», за результатами випробування складає не вище 157 °С.

З паспорту якості №358 від 22.03.2019 вбачається, що температура перегонки 85% суміші, придбаної позивачем у ТОВ «Алекспром», за результатами випробування складає не вище 180 °С.

Зважаючи на те, що вироблені ТОВ «Алекспром» нафтопродукти за основним показником «температура перегонки» не відносяться до «середніх дистилятів», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем необґрунтовано віднесено вироблену ТОВ "Алекспром" "Суміш вуглеводнів. Бензино - лігроїнова фракція" до товарної позиції 2710.

Враховуючи вищезазначене, вказана суміш не відноситься до підакцизних товарів згідно до п.п.215.3.4 п.215.3 ст.215 ПК України, відтак відсутні підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі п.117.3 ст.117 ПК України.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 440/3362/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 24.01.2020