Справа № 160/8201/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2019 року Справа № 160/8201/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій протиправними та стягнення грошової допомоги при народженні дитини, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, в якій позивач просить суд:
В мотивування позовних вимог позивач зазначив, що вперше звернувся із заявою до органу соціального захисту населення 22.06.2019 з питання виплати грошової допомоги при народженні дитини. Не отримавши відповіді, 12.07.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до УПСЗН Павлоградської міської ради з означеного питання. Листом-відповіддю від 11.07.2019 за №503/08 відповідач відмовив ОСОБА_1 в отриманні грошової допомоги при народженні дитини. Вважаючи таки дії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
07.11.2019 року від Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечує. В мотивування означеного відповідач посилається на те, що позивач звернувся до Управління 14.06.2019 року із заявою про призначення допомоги при народженні дитини. Відповідна заява була подана в електронній формі (з використанням засобів телекомунікаційних систем, через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики). Оскільки, відповідно до статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини, то позивачу в телефонному режимі, профільним спеціалістом, в подальшому листом від 11.07.2019 №503/08 було повідомлено про необхідність подання додаткових документів. Крім того, позивачу було повідомлено про необхідність надання копій довідок ВПО (заявника та на дитину). 26.06.2019року державним соціальним інспектором було обстежено адресу зазначену Позивачем як місце проживання ( АДРЕСА_1 ) та встановлено, що позивач за зазначеною адресою не проживає, про що і був складений відповідний акт. 01.07.2019 року соціальний інспектор намагалась в телефонному режимі зв`язатись з заявником, але телефон, був вимкнений. У зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання заявника, йому було відмовлено в призначенні державної допомоги при народженні дитини. Дитина позивача народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивач має право звернутись за оформленням державної допомоги при народженні дитини до 01.05.2020 року. За наявності всіх підтвердних документів, Управління матиме можливість розглянути подану заяву позивача. Крім того, позивач разом з позовною заявою надає скрін копію повідомлення про призначення йому допомоги, проте дане повідомлення було сформовано автоматично на сайті Мінсоцполітики. а не відправлено з електронної адреси саме Управління.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення від сплати судового збору відмовлено, вказану позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн.
У встановлений строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
У період з 09.12.2019 року по 10.12.2019 року, та 16.12.2019 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній відпустці.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
У зв`язку з тим, що позивач отримав суперечливу інформацію стосовно розгляду його заяви про призначення допомоги при народженні дитини, на електрону пошту про призначення допомоги, а за допомогою телефону про відмову в призначені допомоги, позивач вимушений був звернутись до відповідача з письмовим зверненням, оскільки відповіді позивач не отримав.
Так, 12 липня 2019 року позивач вдруге звернувся до відповідача з письмовим зверненням щодо роз`яснення причин не виплати допомоги при народженні дитини.
Незважаючи на це, відповідач 23.07.2019 р. на електрону пошту позивача надіслав повідомлення від 18.07.2019 про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми позивачу у зв`язку з ненаданням необхідних документів та не проживанням сім`ї за вказаною адресою. Таким чином позивачу було відмовлено у виплаті допомоги при народжені дитини.
Як убачається із матеріалів справи, директором Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» О.І. листом від 05.11.2019 року за №888 повідомлено на адресу начальника Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Бобровницької Л.В. про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . із сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований в модульному містечку для тимчасово переміщених громадян за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 05.11.2019 сім`я за вказаною адресою не проживає, дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , лікарем-педіатром КНП «ЦПМСД м. Павлограда» ПМР не спостерігається. Позивач лікарем КНП «ЦПМСД м. Павлограда» ПМР не спостерігається, звернень за медичною допомогою не відмічено.
Окрім цього, в матеріалах справи наявна також відповідь директора КП «ПЖС» О.О. Перепечай від 12.07.2019, яка скерована на ім`я начальника Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Бобровницької Л.В. Як видно із означеної відповіді, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 -донька, ОСОБА_1 - син та ОСОБА_3 - онук зареєстровані в бл. №6, кім. №2 транзитного містечка для короткострокового проживання внутрішньо переміщених осіб з тимчасово окупованої території України по АДРЕСА_1 , та перебуває на обліку адміністрації. Станом на 12.07.2019р. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають за місцем обліку ВПО , а син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_3 на території транзитного містечка тимчасово відсутні.
05.11.2019 року комісією в складі ст. коменданта ОСОБА_7 , коменданта ОСОБА_8 , коменданта ОСОБА_9 проведена перевірка проживання мешканців в бл. № 6 кім № 2 та встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають за місцем обліку ВПО , а син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_3 на території транзитного містечка тимчасово відсутні.
Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, викладеним у заявах по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 3 Конституції України визначено визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.
Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (надалі Закон № 2811-XII).
Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.
Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.
За приписами статті 11 Закону № 2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.
Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (надалі - Порядок № 1751).
Призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад. Для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу) (пункт 11 Порядку).
Згідно з пунктом 12 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
Пунктом 43 Порядку № 1751 передбачено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви.
Про призначення державної допомоги сім`ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п`яти днів після прийняття відповідного рішення.
Суд зазначає, що 14 квітня 2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.
Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.
До вказаного Переліку внесено, зокрема м. Макіївка Донецької області, де проживав позивач і з якого останній переміщений на контрольовану територію та взятий на облік внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до пункту 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
До суду не надано доказів скасування вказаних вище довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.
Парламентська асамблея Ради Європи 12 жовтня 2016 року ухвалила дві резолюції щодо України, в яких закликала українську владу: спростити, наскільки це можливо, повсякденне життя мешканців непідконтрольних територій і переміщених осіб з цих районів за рахунок скорочення адміністративних процедур щодо доступу до виплати пенсій і соціальної допомоги та сприяння доступу жителів до правосуддя шляхом належного оснащення та кадрового забезпечення судів у районах, підконтрольних уряду, чия юрисдикція була поширена на непідконтрольні території (16.3).
Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 226/318/17, від 06 лютого 2018 року у справі № 243/6956/1, від 20 листопада 2018 року у справі №226/317/17, від 31 жовтня 2019 року у справі №226/2082/16-а.
Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, право на отримання допомоги при народженні дитини є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.
Таким чином, рішення Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про відмову ОСОБА_1 в призначенні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене повідомленням 18 липня 2019 року, було прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд зауважує, що наявність дискреційних повноважень не означає, що суб`єкт владних повноважень може діяти свавільно при прийнятті тих чи інших рішень, такі повноваження мають межу.
За правовою позицією, яку Європейський суд з прав людини неодноразово викладав у своїх рішеннях, у національному законодавстві повинно бути з достатньою чіткістю визначено межі та спосіб здійснення відповідних дискреційних повноважень державних органів з метою забезпечення особам мінімального рівня захисту, на який вони мають право в умовах верховенства права в демократичному суспільстві.
При цьому, презюмується, що дискреційними повноваженнями є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". У такому випадку суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним.
Натомість, у деяких справах, відповідач - орган державної влади помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій.
Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, існує лише один правомірний варіант поведінки.
Тож у кожному конкретному випадку на підставі досліджених судом конкретних обставин у справі суд оцінює законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень представниками владних органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11.2004 № 15-рп/2004).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільств і держави.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
З огляду на вищевикладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача у даних спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 .
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій протиправними та стягнення грошової допомоги при народженні дитини - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про відмову ОСОБА_1 в призначенні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене повідомленням №1164 від 22 липня 2019 року.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник