Справа № 640/24652/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 січня 2020 року м. Київ № 640/24652/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н. М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами Координаційного центру з надання правової допомоги до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа - приватний нотаріус Миргородська Наталія Григорівна, про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Координаційний центр з надання правової допомоги із позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа - приватний нотаріус Миргородська Наталія Григорівна, про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині.

Ухвалою від 16.12.2019 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків, зокрема, щодо пропущеного строку звернення до суду.

Зі змісту позовних вимог убачається, що позивач звернувся до суду з вимогою визнати протиправним та скасувати розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 15.03.2019 №435.

Щодо строків звернення до суду зазначив, що про оскаржуване розпорядження дізнався лише 11.06.2019. Зазначені позивачем причини пропуску на звернення до суду визнані судом неповажними, що стало підставою для залишення позову без руху.

Через канцелярію до суду надійшла заява представника позивача, у якій із викладеними в ухвалі від 16.12.2019 висновками суду не погоджується, з огляду на наступне:

- правовий інститут строків звернення до адміністративного суду не містить вичерпного переліку причин чи критеріїв, зважаючи на що, позивач критично ставиться до оцінки судом причин пропущеного позивачем строку на звернення до суду. Позивач також посилається на практику ЄСПЛ щодо неприпустимості звуження права особи на справедливий суд;

- про існування оскаржуваного розпорядження неможливо було дізнатись 15.03.2019, оскільки неможливо слідкувати за всіма публікаціями органів державної влади.

Позивач також описує хронологію листування з відповідачем.

Детально до слідивши викладені пояснення та докази, що містять матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Із аналізу зазначених норм убачається, що право на звернення до суду не є абсолютним, воно має обмеження, поміж інших, щодо строків звернення. Питання щодо дати початку відліку такого строку пов`язане з моментом, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись.

При цьому, поняття можливості дізнатись нерозривно пов`язане із (1) наявністю доступу до певної інформації, (2) бажанням особи дізнатись.

Як зазначає позивач, оскаржуване розпорядження від 15.03.2019, яким надано дозвіл на розміщення реклами нотаріусу Миргородській Наталії Григорівні , розміщено на офіційній сторінці в мережі інтернет відповідача, з огляду на що доступ до такої інформації наявний з дати оскаржуваного розпорядження - 15.03.2019.

Про наявність інформаційної вивіски, яка за висновком позивача, створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном позивачу стало відомо ще у 2018 році, оскільки 11.10.2018 позивач вчинив активні дії щодо поновлення порушеного права - звернувся з листом до КП «Київреклама». У подальшому позивачем вчинялись інші дії з аналогічною метою.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач, будучи заінтересованим, тобто маючи бажання, за наявності доступу до мережі інтернет, зокрема, до офіційних документів відповідача, міг дізнатись про оскаржуване розпорядження, починаючи з 15.03.2019. Даний висновок не є твердженням про те, що саме 15.03.2019 позивач дізнався про оскаржуване розпорядження, у той же час, у розумінні ст. 123 КАС України, суд зобов`язаний встановити дату початку відліку строку звернення до суду та/або наявність причин пропущення строку, що можуть бути визнані поважними.

Тягар доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду покладається саме на особу, яка пропустила строк на звернення, або щодо якої суд дійшов висновку про пропущення такого строку.

Апелювання позивача до дати отримання документа (листа від 11.06.2019), який містить посилання на оскаржуване розпорядження, як на дату, коли позивач дізнався про оскаржуване розпорядження, не є доказом того, що саме у згадану дату позивач вперше дізнався про порушене відповідачем право, ураховуючи наявність фактичної можливості та інтересу дізнатись раніше.

Право на справедливий суд нерозривно пов`язане із можливістю особи, чиї права порушені, звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. У той же час, як вже зазначалось, таке право може бути обмежене за певних обставин.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Відповідно до п. 570 рішення у справі Європейського суду з прав людини ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20.09.2011, термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність.

Таким чином, строки, встановлені для звернення до суду є виправданим обмеженням права, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і знаходить своє відображення у нормативно-правових актах України.

Розширення такого права, шляхом визнання поважною причину пропуску є виключною обставиною, яка потребує належного рівня обґрунтування та доказування поважності причин, за яких право окремої особи, яка є рівною у правах з іншими, може бути розширене.

Використання листа № 076-1607 від 05.06.2019, який є відповіддю на запит про публічну інформацію, як доказ першого отримання відомостей про оскаржуване розпорядження, сприймається судом критично, оскільки за відсутності змін у запитуваній позивачем інформації, аналогічний за змістом документ можливо отримати будь-якою зручною датою. Дана обставина знецінює лист № 076-1607 від 05.06.2019 як доказ на підтвердження дати отримання відомостей про порушене відповідачем право.

За висновком суду, заява позивача про визнання причин пропущеного строку для звернення до суду поважними не дозволяє дійти висновку про точну дату початку відліку строку звернення до суду, не надає підстав для реалізації права суду на розширення права окремої особи на звернення до суду, з огляду на що суд визнає неповажними причини пропуску строку на звернення до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву Координаційного центру з надання правової допомоги повернути.

2. Роз`яснити, що повернення даної позовної заяви не перешкоджає особі, яка її подала, повторно звернутись до суду, якщо відпадуть обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко