Справа № 826/3437/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Київ № 826/3437/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом до третя особаОСОБА_1 Головного управління Національної поліції у м. Києві Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
проскасування наказу про звільнення, зміну підстави звільнення, стягнення грошової компенсації
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 або Позивач) з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі по тексту - ГУ НП у м. Києві або Відповідач 1), Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі по тексту - Атестаційна комісія або Відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі по тексту - Дарницьке УП ГУ НП у м. Києві або Третя особа), в якій просив:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09 грудня 2015 року, про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 73 о/с від 27.01.2016, в частині звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України.

3. Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

4. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні Позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, яка прийнята судом, в якій Позивач просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в м. Києві щодо кваліфікації звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність), визначену в наказі № 73 о/с від 27.01.2016.

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в м. Києві внести зміни до наказу № 73 о/с від 27.01.2016 в частині підстави звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з пункту 5 на пункт 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Позовні вимоги мотивовано тим, що на переконання Позивача, Відповідач незаконно звільнив його зі служби в органах поліції за результатами атестації за службову невідповідність, не дотримавши при цьому обов`язкової умови дострокового звільнення зі служби, не навівши чітких та конкретних обставин звільнення зі служби та не запропонувавши іншої посади у відповідності до підпункту 3 пункту 15 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 № 1465, а також не врахувавши (проігнорувавши) рапорт Позивача про звільнення зі служби за власним бажанням, чим порушив законні права та інтереси Позивача, які підлягають поновленню.

Представник Відповідача 1, у письмових запереченнях по суті заявлених позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, вважаючи дії Відповідача 1 щодо звільнення Позивача зі служби в поліції згідно з пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність), - законними та обґрунтованим, вчиненими на підставі та на виконання рішення Атестаційної комісії (атестаційного листа з висновком Атестаційної комісії), тобто з дотриманням положень статті 19 Конституції України. Також зауважив, що оскільки рапорт про звільнення Позивачем був поданий після підписання атестаційного листа з відповідним негативним висновком, то Відповідач 1 у першу чергу мав виконати обов`язок по виконанню рішення Атестаційної комісії.

Начальник Дарницького УП ГУ НП у м. Києві подав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що Третя особа не є юридичною особою, у штаті управління не передбачено уповноваженої посадової особи на здійснення представництва в суді на виконання вимог 56 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому просив суд розглянути справу по суті заявлених вимог без участі Третьої особи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Відповідач 2 заперечень та/або пояснень по суті спору суду не подав, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

На підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання), в судовому засіданні 14.08.2017 суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції. Тож, справа розглянута в порядку письмового провадження з урахуванням положень пункту 10 частини першої розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час розгляду справи у письмовому провадженні, через канцелярію суду 09.02.2018 від Позивача надійшов документ «позовна заява (збільшення позовних вимог) визнання протиправним та скасування наказу про звільнення зі служби, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу», який судом до розгляду не приймається у зв`язку з відсутністю доказів направлення цієї заяви іншим сторонам у справі, враховуючи частину сьому статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, з 2007 року і по день звільнення Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» наказом ГУ НП у м. Києві № 7 о/с від 07.11.2015 Позивача було призначено на посаду інспектора Дарницького УП ГУ НП у м. Києві (в порядку переатестування).

Наказом ГУ НП у м. Києві від 15.12.2015 № 11 «Про створення атестаційних комісії ГУ НП у м. Києві», з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей та рівня підготовленості поліцейських ГУ НП у м. Києві були створені атестаційні комісії ГУ НП у м. Києві №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, затверджено їх склад та призначено атестування поліцейських ГУ НП у м. Києві у період з 15 по 28 грудня 2015 року.

Згідно з атестаційним листом, ОСОБА_1 за характеристикою, наданою начальником відділу ДАІ з обслуговування Голосіївського району підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві зарекомендував себе позитивно; за висновком прямого керівника, - займаній посаді відповідає; за результатами тестування загальних навичок отримав 24 бали, професійного тестування - 20 балів.

Разом з тим, за результатами проведеної Атестаційною комісією 09.12.2015 співбесіди, одночасно дослідивши атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на Позивача (декларацію про доходи; послужний список; інформаційну довідку; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади»; інформацію з відкритих джерел), членами Атестаційної комісії було прийнято відносно Позивача рішення 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно, вказане рішення Атестаційної комісії було занесено до атестаційного листа Позивача в розділ «IV. Результати атестування», з яким він ознайомився під особистий підпис 22.12.2015.

Не погоджуючись з таким висновком Атестаційної комісії, Позивач подав до Апеляційної атестаційної комісії північного регіону скаргу від 23.12.2015, за результатами вивчення якої Апеляційна комісія дійшла висновку про відсутність підстав для її розгляду, оскільки скаржником не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички (протокол б/н від 26.12.2015).

Наказом ГУ НП у м. Києві від 27.01.2016 № 73 о/с «Щодо особового складу», на підставі атестаційного листа ОСОБА_1 з висновком атестаційної комісії від 09.12.2015, капітана міліції ОСОБА_1 (М-126844), інспектора Дарницького управління поліції, було звільнено зі служби в поліції відповідно до частини першої статті 77 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» згідно з пунктом 5 (через службову невідповідність).

Разом з тим, в матеріалах справи наявний рапорт Позивача від 27.01.2016, погоджений начальником сектору у складі відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві та заступником начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням (пункт 7 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»), а також подання заступника начальника Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві Полончука В.В. від 27.01.2016 на ім`я заступника голови Нацполіції - начальника ГУ НП у м. Києві, про клопотання про звільнення інспектора Дарницького управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 з органів поліції у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з підпунктом 7 (за власним бажанням) пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку зі зверненням ОСОБА_1 27.01.2016 до керівництва ГУ НП у м. Києві з рапортом про звільнення з органів поліції за власним бажанням. Документів про результати розгляду зазначених документів (рапорту та подання) Відповідачем 1 суду не подано.

Вважаючи протиправними дії Відповідача 1 щодо кваліфікації звільнення Позивача зі служби в поліції через службову невідповідність, а не за власним бажанням на підставі рапорту, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано, зокрема, норми Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі по тексту - Закон № 580-VIII) та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465 (далі по тексту - Інструкція № 1465).

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII, який було опубліковано 06.08.2015 («Голос України», 2015, 08, № 141-142) та набрав чинності з 07.11.2015.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 580-VIII, призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Разом з тим, згідно з пунктами 9, 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, Законом № 580-VIII передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. При цьому, вказаним Законом визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції: 1) бажання проходити службу в поліції; 2) відповідність вимогам до поліцейських, визначених цим Законом. Реалізація цих умов відбувається у визначений строк - упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону № 580-VIII та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України. Вказаний пункт Закон у№ 580-VIII не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції. Таким чином, пункт 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

Натомість, відповідно до статті 58 Закону № 580-VIII, призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. У той же час, наявність зазначених обставин по відношенню до Позивача Відповідачами не доведено.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що наказом ГУ НП у м. Києві № 7 о/с від 07.11.2015 Позивача призначено на посаду інспектора Дарницького УП ГУ НП у м. Києві згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», в порядку переатестування. Тож, вказаний наказ свідчить про те, що, по-перше, Позивач відповідає вимогам до поліцейських, визначених Законом № 580-VIII; по-друге, його призначення відбулось в порядку переатестування.

Згідно зі статтею 57 Закону № 580-VIII, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Так, відповідний порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри визначає Інструкція № 1465.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1465, керівники всіх рівнів зобов`язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об`єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та, власне, проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. При цьому, такі підстави для проведення атестації як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду чи звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв`язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Поряд з цим, відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу IV Інструкції № 1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, включаються лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону № 580-VIII. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі № 21-13а14.

Разом з тим, Відповідачами, на яких покладено обов`язок доказування, не доведено, що Позивач підлягав атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації, оскільки не наведено підстав для проведення атестації Позивача, що передбачені частиною другою статті 57 Закону № 580-VIII та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що Позивач мав бути призначений на вищу посаду чи переміщення на нижчу посаду, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що рішення про призначення атестації Позивача, безвідносно до вирішення питань кар`єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у Відповідача 1 були відсутні правові підстави для призначення та проведення атестації Позивача, тож, відповідно, дії Відповідача 1 по включенню Позивача до списку поліцейських, які підлягають атестації, а також дії Відповідача 2 по проведенню атестації Позивача, - є протиправними.

Відповідно до пунктів 5 та 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: через службову невідповідність та за власним бажанням.

Згідно з пунктом 28 розділу IV Інструкції № 1465, керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов`язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

При цьому, оскільки діючим законодавством не визначено строків подачі та розгляду рапортів поліцейський про звільнення зі служби за власним бажанням, враховуючи положення статті 60 Закону № 580-VIII, для врегулювання даного питання слід застосовувати норми загального законодавства, тобто статті 38 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Як вже зазначалося в описовій частині рішення, в матеріалах справи наявний належним чином погоджений безпосереднім керівництвом рапорт Позивача від 27.01.2016 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням (на підставі пункту 7 статті 77 Закону № 580-VIII) з проханням повідомлення про результати його розгляду у письмовій формі, а також подання заступника начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 27.01.2016 на ім`я заступника голови Нацполіції - начальника ГУ НП у м. Києві, про клопотання про звільнення Позивача з органів поліції у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з підпунктом 7 (за власним бажанням) пункту 1 статті 77 Закону № 580-VIII, щодо результатів розгляду яких Відповідачем 1 не подано суду жодних доказів, що вказує на допущення останнім протиправної бездіяльності в частині їх нерозгляду.

Натомість, у заявленій позовній заяві (з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмету позову), Позивач просить суд визнати протиправними дії Відповідача 1 щодо кваліфікації його звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через службову невідповідність), визначену в наказі № 73 о/с від 27.01.2016 та зобов`язання Відповідача 1 внести зміни до наказу № 73 о/с від 27.01.2016 в частині підстави звільнення Позивача зі служби в поліції з пункту 5 на пункт 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

У взаємозв`язку з наведеними нормами та обставинами справи, такі позовні вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки, по-перше, Відповідач 1 зазначаючи в наказі № 73 о/с від 27.01.2016 підставу звільнення Позивача на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через службову невідповідність) лише виконував обов`язок, закріплений пунктом 28 розділу IV Інструкції № 1465; по-друге, у суду відсутні будь-які фактичні дані, які б підтвердили обставини обізнаності Відповідача 1 про подання Позивачем зазначеного рапорту до прийняття наказу № 73 о/с від 27.01.2016; по третє, зазначені підстави для звільнення є абсолютно самостійними, реалізуються у різний спосіб та не можуть бути взаємозамінними.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України та керуючись положенням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи встановлення судом під час розгляду справи, протиправності дій Відповідача 1 по включенню Позивача до списку поліцейських, які підлягають атестації та дій Відповідача 2 по проведенню атестації Позивача, а також протиправної бездіяльності Відповідача 1 щодо не розгляду рапорту Позивача про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, з метою ефективного захисту порушених прав Позивача виходячи з предмету спору, суд дійшов висновку про можливість виходу за межі позовних вимог шляхом: визнання протиправними дій Відповідача 1 по включенню Позивача до списку поліцейських, які підлягають атестації та дій Відповідача 2 по проведенню атестації Позивача; визнання протиправною бездіяльність Відповідача 1 щодо не розгляду рапорту Позивача про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням та зобов`язання Відповідача 1 розглянути відповідний рапорт.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, Відповідачами належним чином не виконаний.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5, 6, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві по включенню ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестації.

3. Визнати протиправними дії Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві по проведенню атестації ОСОБА_1 .

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві по не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 27.01.2016.

5. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 27.01.2016.

6. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович