Справа № 160/11407/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа без самостійних вимог га боці відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання постанови протиправною та її скасування, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 ВП№59982494;
- стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування або місцезнаходженням майна боржника - фізичної особи. Відкриття виконавчого провадження не за місцем реєстрації та проживання позивача порушують його права у виконавчому провадженні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 відкрито провадження у справі в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлено відповідачу триденний строк для подання відзиву на позов та витребувано матеріали виконавчого провадження ВП №59982494.
У визначений судом строк від відповідача відзив не надійшов, матеріали виконавчого провадження не надано.
Оскільки відсутність матеріалів виконавчого провадження унеможливлює повне та всебічне дослідження матеріалів справи, тому суд ухвалою від 11.01.2020 зупинив провадження справі та повторно витребував у відповідача матеріали виконавчого провадження ВП №59982494.
Від позивача до суду 21.01.2020 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначається, що наведені у відзиві доводи не спростовують обґрунтування позовних вимог.
Від третьої особи до суду будь-які пояснення та докази не надходили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 провадження у справі поновлено.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно виконавчого напису ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачем 06.09.2019 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59982494 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна»» заборгованості в розмірі 31 393,50 грн. у якій зазначена адреса боржника: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Головка, будинок 11, квартира 45.
Встановивши обставини справи, суд доходить наступних висновків.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404).
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404 визначено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404 у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
Згідно пункту 4 частини 2 статті 23 Закону №1403 у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Частиною 1 статті 25 Закону №1403 передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Відповідно до частиною 2 статті 25 Закону №1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Як передбачено частиною 2 статті 24 Закону №1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Статтями 179 та 190 Цивільного кодексу України встановлено, що майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Статтею 24 Закону №1404 передбачена можливість відкриття виконавчого провадження, як за місцем проживання, перебування боржника, так і за місцезнаходженням майна боржника.
Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. у даному випадку у відповідності до частини 2 статті 24 Закону №1404 мала підстави для відкриття виконавчого провадження у разі наявності майна боржника, місцем знаходження кого є м.Київ.
Однак, матеріали справи не містять доказів того, що приватний виконавець на час відкриття провадження мав відомості про наявність у боржника майна у місті Києві.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що ОСОБА_1 є власником карткового рахунку, що, як зазначає відповідач у відзиві, підтверджується заявою стягувача. Проте, суд критично ставиться до таких пояснень відповідача з огляду на те, що наявна в матеріалах справи копія заяви не містить інформації про наявність коштів на відповідному рахунку. В довідці лише зазначається, що ОСОБА_1 має рахунок НОМЕР_1 , у валюті гривня, відкритий в АТ «ОТП Банк». Тобто, документальне підтвердження того, що на такому рахунку обліковуються грошові кошти, належні боржнику, на час відкриття виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутнє.
Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей не породжує цивільні права та обов`язки. Сам рахунок, без наявності на ньому коштів не може бути власністю громадянина, оскільки призначений для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів.
Таким чином, тільки матеріальні цінності, майно, кошти можуть бути об`єктом стягнення, а не рахунки у банку, отже наявність у боржника банківських рахунків не є тотожнім наявному у боржника майна у такому банку.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на правовий висновок Верховного Суду, висловлений в постанові від 10.09.2018 по справі №905/3542/15, суд зазначає, що у вказаній справі була надана оцінка подібним правовідносинам накладення арешту, однак при наявності грошових коштів на банківських рахунках, коли в даній справі відповідачем не доведено та з матеріалів справи не вбачається, що на дату прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця були відомості про наявність у боржника коштів на рахунках у банках, що розташовані у м.Києві.
Щодо посилань відповідача на лист Міністерства юстиції України від 11.06.2018, то суд зазначає, що останній не має сили нормативного акту, отже, не може регулювати спірні правовідносини. Крім того, в листі надано оцінку правомірності відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за умови знаходження грошових коштів на рахунках боржника, що також обумовлює наявність у приватного виконавця інформації про існування таких коштів на рахунку на дату прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.
З системного аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, враховуючи, що на дату відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не мав відомостей про наявність майна боржника у виконавчому окрузі міста Києва, наявність такого майна також з матеріалів справи не вбачається.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката слід зазначити.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката.
З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 500 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представником позивача надані суду документи на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме: додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги; акт приймання-передачі виконаних робіт від 11.11.2019 та копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 11.11.2019 №191111 про оплату послуг про надання правової допомоги в розмірі 2500 грн.
Відповідачем у відзиві на позов не зазначено будь-яких заперечень щодо розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Суд вважає, що понесені позивачем витрати є доведеними та такими, що відповідають вимогам частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог.
Керуючись статтями 241-246, 272 та 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа без самостійних вимог на боці відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання постанови протиправною та її скасування - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 ВП№59982494.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Тетяни Леонідівни судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на оплату професійної правової допомоги в розмірі 2500 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська