Справа № 640/19475/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження, суддя Аверкова В.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича у формі Повідомлення від 24 вересня 2019 року про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити відповідне виконавче провадження за виконавчим листом від 11 вересня 2019 року в адміністративній справі №826/9960/15, та здійснити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання постанови Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №826/9960/15;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві подати звіт про виконання судового рішення з моменту отримання ним копії даного рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича у формі Повідомлення від 24 вересня 2019 року про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання; зобов`язано Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити відповідне виконавче провадження за виконавчим листом від 11 вересня 2019 року в адміністративній справі №826/9960/15; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 201 9 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання постанови Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №826/9960/15 за виконавчим листом від 11 вересня 2019 року, та позовної вимоги про зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання рішення суду у справі №640/19475/19 і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що після та внаслідок відкриття виконавчого провадження, обов`язок вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду, яке набрало законної сили - покладено на відповідача як на орган Державної виконавчої служби Конституцією та законом, а тому, вчинення таких дій є обов`язковим для відповідача як суб`єкта владних повноважень. Відмова суду в задоволенні позову в такій частині ставить під сумнів саме конституційне право позивача на примусове виконання державною виконавчою службою постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №826/9960/15.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову і в частині зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, при цьому в мотивувальній частині оскаржуваного рішення взагалі не наведено жодних мотивів такої відмови.

Також, 15.01.2020 позивачем до суду апеляційної інстанції подано додаткові пояснення у справі, у яких просить врахувати правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №761/14537/15-ц, щодо зобов`язання органу Державної виконавчої служби вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 через представника звернулась із заявою від 20 вересня 2019 року до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про прийняття до виконання виконавчого документу, відкриття виконавчого провадження.

До вказаної заяви було додано виконавчий лист виданий Окружним адміністративним судом міста Києва від 11 вересня 2019 року №826/9960/15 про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Терра банк" Ірклієнка Юрія Петровича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) від 05 серпня 2014 року № ВДР-163660:840 у національній валюті України в сумі, еквівалентній 1 (одній) тис. 200 (двомстам) доларам США, виходячи з офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "Терра банк" з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Боржником у вказаному виконавчому листі визначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Терра банк" Ірклієнка Юрія Петровича (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ).

24 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

З вказаного повідомлення вбачається, що виконавчий лист від 11 вересня 2019 року №826/9960/15 було повернуто на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Також, державним виконавцем у вказаному Повідомленні зазначено наступне: «згідно виконавчого документу Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Терра банк" Ірклієнка Юрія Петровича зобов`язано вчинити певні дії. При цьому, виконавчий документом боржником визначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Терра банк" Ірклієнка Юрія Петровича з кодом . Згідно якого відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом наявна інформація щодо юридичної особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Тобто, боржник зазначений у виконавчому документі за кодом ЄДРПОУ та адресою місцезнаходження не відповідає особі, відомості про яку містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у виконавчому листі від 11 вересня 2019 року №826/9960/15, виданим Окружним адміністративним судом міста Києва, правильно зазначено код ЄДРПОУ боржника, а саме - код ЄДРПОУ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, наданих Фондом, несе відповідальність перед Фондом.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначення саме вказаного у виконавчому листі коду ЄДРПОУ не є перешкодою для виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Щодо іншої частини позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що такі вимоги спрямовані на майбутнє, а тому позов в цій частині не може бути задоволений.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині позовних вимог, у задоволенні яких суд першої інстанції відмовив, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Так, щодо вимоги позивача зобов`язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання постанови Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №826/9960/15, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції, крім іншого визначає те, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Враховуючи те, що судовому захисту підлягає тільки порушене на момент звернення до суду право позивача, яке в даній справі відновлюється шляхом визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремета Олександра Вікторовича у формі Повідомлення від 24 вересня 2019 року про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання та зобов`язання Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити відповідне виконавче провадження за виконавчим листом від 11 вересня 2019 року в адміністративній справі №826/9960/15 - тобто визнання протиправним і скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні конкретні дії, що є ефективним захистом порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак, колегія суддів вважає неможливим зобов`язати відповідача здійснити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання постанови Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №826/9960/15, оскільки вимога «здійснити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії» не є конкретизованою.

Так, відповідно до п.2, 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Колегія суддів зазначає, що позивач у прохальній частині позовної заяви не конкретизує, які саме «усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії» слід вчинити відповідачу, при цьому, дії, які вчиняє виконавець після відкриття виконавчого провадження, визначені Законом України «Про виконавче провадження», і, вчинення чи не вчинення таких дій, в кожному конкретному випадку, має певні наслідки, та, у тому разі, коли сторона виконавчого провадження вважає, що такими діями чи бездіяльністю порушено її законні права та інтереси, така може звернутися до суду з відповідним позовом, однак, наразі ж задоволення вимог зобов`язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання постанови Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №826/9960/15 є неможливим, оскільки є вимогами на майбутнє.

Більш того, предметом розгляду у порядку адміністративного судочинства можуть бути конкретно визначені дії суб`єкта владних повноважень, а не абстрактна поведінка останнього.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання постанови Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №826/9960/15 відсутні.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №761/14537/15-ц, щодо зобов`язання органу Державної виконавчої служби вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду, яке набрало законної сили, колегія суддів зазначає, що Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2019 року у справі №761/14537/15-ц, зокрема, зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняти до виконання виконавчий лист № 761/14537/15-ц, виданий 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду, однак, при цьому, в мотивувальній частині такої постанові відсутній висновок щодо застосування норм права, на підставі яких суд зобов`язав відповідача «вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду», а відтак, колегія суддів не може без належних обґрунтувань прийняти рішення, аналогічне рішенню Верховного Суду.

Щодо вимог позивача зобов`язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві подати звіт про виконання судового рішення з моменту отримання ним копії даного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття судового рішення у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Разом з тим, стаття 382 КАС України визначає, що прийняття судом ухвали про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке пов`язано з наявністю певних передумов, які можуть свідчити про ухилення відповідача від обов`язку виконати судове рішення.

З матеріалів справи колегією суддів не встановлено, а позивачем не доведено, що відповідач ухилятиметься від обов`язку виконати судове рішення, яке, в силу статті 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.

Відтак, зважаючи на наведене, колегія суддів приходить висновку про правомірність та законність рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Отже, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов