Справа № 826/8685/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Київ № 826/8685/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця"
до Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації
провизнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (далі- позивач) з позовом до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації (далі- відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, а саме: не реєстрації за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян зі станцій, що розташовані у межах Рокитнянського району за цей же період та не надсилання інформації про додаткові зобов`язання щомісячно до 18 числа фінансовому органу Рокитнянської районної державної адміністрації;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 1313843 гривень 14 копійок - витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та 21307,65 гривень судових витрат, сплачених позивачем.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Козятинська дирекція залізничних перевезень, згідно з вимогами діючого законодавства України щодо пільг, компенсацій і гарантій в період з 01 січня по 31 грудня 2016 року надавались послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станцій Рокитнянського району Київської області. Однак, в порушення вимог чинного законодавства України щодо пільг, компенсацій та гарантій, відповідачем було протиправно не здійснено заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 та не зареєстровано за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року додаткових зобов`язань за фактично надані позивачем послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян та не сплачено Регіональній філії "Південно-західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" витрат на перевезення пасажирів залізницею, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за вказаний період у сумі 1313843 гривень 14 копійок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

У матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації на адміністративний позов, згідно яких позовні вимоги він не визнає, вважає їх безпідставними. Зокрема зауважили, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не було передбачено субвенції на надання пільг з послуг зв`язку, інших пільг та компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Окрім того, договори між позивачем та відповідачем щодо компенсаційних витрат за пільгові перевезення окремих категорій громадян залізничним транспортом за рахунок коштів місцевого бюджету не було укладено. З цих підстав просить відмовити у позові.

Крім цього, сторона відповідача заявила клопотання про залишення позову без розгляду з підстав, що позивачем пропушено 6-ти місячний термін звернення до суду. Вважають, що позивач мав звернутися з позовом до 30 червня 2017 року, а такий поданий 10 липня 2017 року.

Представник позивача заперечив щодо заявленого відповідачем клопотання та вказав, що строки звернення позивача до суду дотримані. Так, інформація за фактично надані послуги подається щомісячно до 18 числа наступного місяця до фінансового органу Рокитнянської районної державної адміністрації. Акти звіряння розрахунків, рахунки, облікові форми по перевезенні пільгових категорій громадян за грудень 2016 року до фінансового органу відповідача були подані 17 січня 2017 року і відповідач мав останню можливість у січні 2017 року відшкодувати витрати позивача на перевезення пільгових категорій громадян в цілому за 2016 рік по станціях Рокитнянського району, а тому лише після 18 січня 2017 року позивач дізнався, що його право на відшкодування витрат перевезення пільгових категорій громадян за 2016 рік порушено відповідачем. Шестимісячний строк подачі позову закінчувався 18 липня 2017 року, а позов подано позивачем до суду 10 липня 2017 року, тобто в межах визначеного процесуальним законом строку.

Суд перевіривши доводи сторін щодо строку звернення позивача до суду вважає, що клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском терміну звернення до суду не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» стосуються відшкодування витрат на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах.

Зазначені правовідносини врегульовані постановами Кабінету Міністрів України: від 04.03.2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» ( далі - Порядку № 256 ) та від 16.12.2009р. №1359 «Про затвердження порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян», якими передбачено порядок звіряння, узгодження та компенсації відповідних сум, а також строки, протягом яких такі дії підлягають вчиненню ( далі - Порядку №1359 ).

Відповідно до абзацу 8 п. 6 Порядку № 256 у разі виникнення додаткових зобов`язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці суми та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів АРК, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби Автономної Республіки Крим, областях, міст Києві та Севастополі.

Пунктом 2 Порядку №1359 до пільгових перевезень залізничним транспортом належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян із знижкою, встановленою законодавством.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1359 облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).

Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності (п. 5 Порядку № 1359).

Згідно пункту 9 Порядку № 1359 на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Пунктом 10 Порядку №1359 передбачено, що залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.

За змістом статті 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач Акти звіряння розрахунків, рахунки, облікові форми по перевезенні пільгових категорій громадян за грудень 2016 року до фінансового органу відповідача подав 17 січня 2017 року (а.с.93), а отже з 18 січня 2017 року позивачу обчислюється шестимісячний строк звернення до суду.

Позов до суду поданий 10 липня 2017 року, тобто в межах ст. 99 КАС України. За таких обставин суд вважає, що клопотання є безпідставним та не підлягає до задоволення.

06.02.2018р суд прийшов до висновку щодо можливості перейти до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт» для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24 березня 1998 року N 203/98-ВР, Законом України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року № 2402-III, Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ, Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України «Про безплатний проїзд пенсіонерів та транспорті загального користування» від 17 травня 1993 року № 354 для відповідних категорій громадян передбачено пільги по безоплатному користуванні приміським транспортом.

Разом з цим, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспортом.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Згідно з ч.1 ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» п. 4 ч.1 ст. 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 256, у разі виникнення додаткових зобов`язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів АРК, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби Автономної Республіки Крим, областях, міст Києві та Севастополі.

Із наведеного вбачається, що саме на управління соціального захисту населення місцевих адміністрацій, а саме на відповідача, яке є головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, покладено обов`язок відшкодовувати підприємствам залізничного транспорту витрати, понесені за пільгове перевезення громадян.

Згідно пункту 7 Порядку, Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, пропорційно фактичним зобов`язанням з пільг, субсидій і допомоги населенню відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

В силу положень пункту 8 Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу.

Так, з 2015 року в Україні розпочато децентралізацію та запроваджено реформу міжбюджетних відносин, відповідно до яких 28 грудня 2014 року Верховна Рада України ухвалила зміни до Податкового та Бюджетного кодексів України, які визначали нову фінансову основу органів місцевого самоврядування, встановили новий розподіл загальнодержавних податків та запровадили нову систему бюджетного вирівнювання.

Вказаними змінами до Бюджетного кодексу України на законодавчому рівні забезпечено повну бюджетну самостійність місцевих бюджетів, у тому числі, шляхом збільшення доходних джерел їх формування та розширення прав органів самоврядування як в частині адміністрування податків та зборів, так і в частині визначення напрямів використання бюджетних коштів.

Статтею 4 Бюджетного кодексу України визначено, що якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у Кодексі, застосовуються відповідні норми Кодексу.

Згідно ст. 7 Бюджетного кодексу України, місцеві бюджети є самостійними. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленими за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Статтею 91 Бюджетного кодексу України визначено, що компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян Бюджетним кодексом України віднесено до видатків, що здійснюються з бюджетів міст обласного значення районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно з законом та перспективним планом формування територій громад, за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом та державні програми соціального захисту (ст. ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України) та видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не було передбачено субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян, за рахунок якої здійснювалися компенсаційні виплати за пільгове перевезення окремих категорій громадян.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Бюджетного кодексу України, головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання місцевим фінансовим органам у терміни та порядку, встановлені цими органами. Головні розпорядники бюджетних коштів забезпечують своєчасність, достовірність та зміст поданих місцевим фінансовим органам бюджетних запитів, які мають містити всю інформацію, необхідну для аналізу показників проекту місцевого бюджету, згідно з вимогами місцевих фінансових органів.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі визначає Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 16 грудня 2009 року № 1359.

Згідно п. 2 Порядку, до пільгових перевезень залізничним транспортом (далі - пільгові перевезення) належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян із знижкою, встановленою законодавством.

В силу п.п. 3,4 Порядку, облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).

Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг.

Відповідно до пункту 9 Порядку, залізниця на підставі місячної станційної звітності складає облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовується з державного або місцевих бюджетів.

Згідно п.п. 10,11 вказаного Порядку, залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Матеріали справи свідчать, що зважаючи на неможливість в односторонньому порядку відмовитись від виконання державної програми соціального захисту населення, позивач протягом 2016 року здійснив всі дії щодо виконання державної програми з надання послуг по перевезенню пільгових категорій громадян та обліку цих пасажирів.

Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з 01 січня по 31 грудня 2016 року надано послуги по перевезенню пільгових категорій громадян зі станцій, що розташовані в межах Рокитнянського району на суму 1313843 гривень 14 копійок (а.с. 18-53 ).

Проте, Управлінням праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області не проводилась робота щодо відшкодування збитків по від перевезення пільгових категорій громадян.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчими комітетами міст Вінниці, Рівного, Тернополя, Славути протягом 2016-2017рр. були прийняті програми відшкодування компенсації за перевезення окремих пільгових категорій громадян залізничним транспортом (а.с.102-113). Разом з тим, відповідач норм чинного законодавства в цій частині не дотримався, а отже допустив бездіяльність.

Судом в судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача щодо передбачення у місцевому бюджеті суми компенсації за пільгові перевезення на 2016 рік. Дані обставини відповідач не заперечував.

Разом з цим, системний аналіз вищенаведеного законодавства свідчить про те, що із виконанням позивачем обов`язку перевезення пільгових категорій громадян кореспондується обов`язок відповідача компенсувати всі витрати, понесені позивачем, у зв`язку з таким перевезенням.

Таким чином, ненадходження субвенції з державного бюджету не може порушувати право позивача на отримання компенсаційних виплат за надані послуги щодо перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в повному розмірі та вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення від виконання зобов`язань.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 14 листопада 2018 року та від 15 березня 2019 року від 27 червня 2019 року(справи № 761/10304/15-а, №761/25336/15-а, №826/8236/17).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Тобто, посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Виходячи із наведеного висновку, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, витрати в сумі 1313843 гривень 14 копійок., заявлені позивачем до стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, фактично є втратами підприємства, які воно понесло, надавши послуги з перевезення пільговим категоріям громадян, і які відповідач повинен відшкодувати.

З урахуванням наведеного вище суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано вимоги чинного законодавства, а саме: не здійснено заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 та не зареєстровано за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року додаткових зобов`язань за фактично надані позивачем послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян та не сплачено Регіональній філії "Південно-західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" витрат на перевезення пасажирів залізницею, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, чим допущено протиправну бездіяльність та заподіяв позивачу шкоду, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-західна залізниця» обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

У зв`язку з задоволення позовних вимог з відповідача на підставі ст. 139 КАС України підлягають до стягнення понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 21307,65 гривень.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94,97,158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, а саме: не реєстрації за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян зі станцій, що розташовані у межах Рокитнянського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісячно до 18 числа фінансовому органу Рокитнянської районної державної адміністрації.

3. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київській області на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 1313843 гривень (один мільйон триста тринадцять тисяч вісімсот сорок три грн) 14 копійок - шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю відповідачів, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та 21307,65 гривень (двадцять одну тисячу триста сім грн шістдесят пять коп) судових витрат, сплачених позивачем.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська