Справа № 520/11951/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 р.Справа № 520/11951/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року (суддя Зінченко А.В.; м. Харків) по справі № 520/11951/18

за позовом ОСОБА_1

до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Київського об`єднаного управління пенсійного фонду України міста Харкова щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2018 року.

Зобов`язано Київське об`єднане управління пенсійного фонду України міста Харкова виплатити ОСОБА_1 пенсію у випадку втрати годувальника за період з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2018 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022, ) сплачений ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та зміну способу виконання судового рішення в якій просила суд: допустити заміну сторони виконавчого провадження - боржника (відповідача по справі) правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (); змінити спосіб виконання рішення із зобов`язання здійснити певні дії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованості по виплаті пенсії за період з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2019 року у сумі 74258 грн. 29 коп.

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви позивач зазначає, що постановою державного виконавця від 26 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження №58990767, Боржнику надано строк - 10 робочих днів для добровільного виконання рішення. Боржник у вказані строки рішення не виконав. 28 травня 2019 року державним виконавцем на Боржника накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 гривень, зобов`язано Боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. У вказані строки Боржник рішення не виконав. 05 липня 2019 року державний виконавець наклав штраф на Боржника у розмірі 10200 гривень на користь держави. Іншою постановою від 05 липня 2019 року державний виконавець закінчив виконавче провадження у зв`язку з направленням повідомлення до правоохоронних органів про вчинення боржником кримінального правопорушення - умисного невиконання рішення суду. Таким чином, позивач немає змоги повторно звернутися до виконавчої служби з тим же виконавчим листом. Вказані обставини роблять неможливим виконання рішення суду від 29 січня 2019 року. Крім того, представник позивача звертався з скаргами на невиконання рішення суду, бездіяльність начальника Головного управління ПФУ в Харківській області, однак вони були проігноровані. Згідно Листа Боржника, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, заборгованість Пенсійного Фонду перед стягувачем за період з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2018 року становить 74258 (сімдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень 29 копійок. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із заявою про зміну способу виконання судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року замінено боржника по справі № 520/11951/18, а саме: Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну способу виконання судового рішення по справі №520/11951/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення відмовлено, та ухвалити нове судове рішення, яким заяву в цій частині - задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не обґрунтовано відмову у задоволенні заяви. Вказує, що заявником були надані беззаперечні докази неможливості виконання рішення суду. Орган Пенсійного фонду України не виконує рішення, що набрало законної сили. Виконавче провадження у справі закінчено у зв`язку з направленням до правоохоронних органів повідомлення про вчинення відповідальними працівниками ПФУ кримінального правопорушення. Ні Головне управління ПФУ в Харківській області, ні Пенсійний фонду України не реагує на скарги стягувача. Рішення суду не виконується більше року. Заявник позбавлена засобів для існування, значний проміжок часу була вимушена жити без жодних коштів, чим зазнала значних моральних страждань.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, зі змісту зазначених правових приписів слідує те, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

При цьому, зміна на підставі статті 378 КАС способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Колегія суддів зазначає, що правомірність рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду підлягає оцінці саме в порядку ст. 383 КАС України.

Колегія суддів, також, бере до уваги і те, що згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п. 4), так і про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).

Отже, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Таким чином, зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України в від 11 листопада 2014 року (справа № 21-394а14) та Верховного Суду від 30 липня 2019 року (справа № 281/1618/14-а).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA vs UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цій справі.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 520/11951/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 27.01.2020 року