Справа № 320/7071/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року № 320/7071/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження Комунального підприємства Білоцерківська міська лікарня №1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство Білоцерківська міська лікарня №1 з позовом до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 27.11.2019 ВП №58005784 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що оскаржувана постанова, якою на Комунальне підприємство Білоцерківська міська лікарня №1 накладено штраф, є протиправною та прийнята без врахування усіх фактичних обставин, зокрема, державний виконавець не взяв до уваги те, що не виконання рішення суду спричинили поважні причини. Наголошено, що позивач є некомерційним підприємством Білоцерківської міської ради, тому повне виконання рішення суду стане можливим лише після отримання відповідних бюджетних призначень.

Відповідач адміністративний позов не визнав, подав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що згідно акту державного виконавця від 26.11.2019 постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 у справі №810/2400/18, є невиконаною. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що правомірно прийняв оскаржуване рішення, яким наклав на позивача штраф.

Ухвалою суду від 13.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі у порядку статті 287 КАС України.

У судове засідання, призначене на 22.01.2020, сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились із будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Разом з цим, матеріали справи містять клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі.

Приписами частини третьої статті 268 КАС України закріплено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому протокольною ухвалою суду вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 у справі № 810/2400/18 за позовом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Київській області до Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №1» про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та приміщень Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №1», було скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та приміщень Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №1» за адресою м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 49 шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 17.04.2018року №138.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2019 касаційну скаргу Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №1» залишено без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 залишено без змін.

Надалі, Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №810/2400/18, на підставі якого, Білоцерківським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження №58005784.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27.11.2019 ВП № 58005784 за невиконання рішення суду на боржника було накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Не погодившись з діями відповідача, що виразились у складенні постанови державного виконавця від 27.11.2019 про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону N 1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону N 606-XIV виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 16 частини третьої вказаної статті Закону N 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

З аналізу наведених правових норм убачається, що чинним законодавством на державного виконавця покладено обов`язок щодо вжиття передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також наділено повноваженнями стосовно накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно частин першої-другої статті 63 наведеного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону N 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, передумовою накладення на боржника штрафу є невиконання останнім рішення суду у встановлений виконавцем строк.

Як стверджує позивач, не виконання рішення суду протягом 10 денного строку - застосування заходів повного зупинення експлуатації (роботи) будівель та приміщень Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №1» до повного усунення порушень, зазначених в Акті №138 від 17.04.2018, виникло не з вини боржника.

Наполягав, що станом на 14.11.2019 із 47 порушень, які були зафіксовані в Акті №138 від 17.04.2018 про виявлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, боржником усунено - 40.

Також посилався на ту обставину, що з урахуванням потреби у коштах (на виконання вимог акту № 138 від 17.04.2018) у повному обсязі, відповідні кошти були враховані при формуванні бюджету міста на 2020 рік по КПКВК 0718110 «Захист населення і території від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру», що підтверджується рішенням власника підприємства - Білоцерківської міської ради від 30.08.2018 № 2543-55-У11, яким затверджено Білоцерківську міську цільову програму захисту населення і території він надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру на друге піврічна 2018-2022 роки та листом виконкому Білоцерківської міської ради від 22.11.2019 № 3955/01-12.

Проте, суд зазначає, що наведені позивачем доводи, не можуть вважатись поважними причинами невиконання вимог судового рішення, адже способи та шляхи усунення допущених позивачем порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки обумовлюються виключно його обов`язками.

У той же час, суд звертає увагу, що резолютивна частина постанови ШААС від 31.10.2018 у справі №810/2400/18 містить зобов`язання щодо повного зупинення експлуатації будівель та приміщень позивача до повного усунення порушень, зазначених в акті від 17.04.2018 №138.

За таких обставин, виконанням вимог судового рішення може вважатись виключно повне зупинення експлуатації, або ж повне усунення порушень боржником, що у даному випадку відсутнє.

Жодних інших доказів, які б свідчили про виконання рішення суду, позивачем суду не надано.

Враховуючи наведене та те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження повного усунення Комунальним підприємством Білоцерківська міська лікарня №1 порушень, викладених у акті перевірки або ж доказів зупинення експлуатації своїх приміщень, суд вважає правомірною постанову державного виконавця про накладення штрафу, позаяк рішення суду у справі №810/2400/18 на момент прийняття спірної постанови виконано не було.

При розгляді даної справи суд також бере до уваги, що зупиняючи експлуатацію будівель та приміщень позивача, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до висновку, що наявні порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки становлять реальну небезпеку та створюють загрозу життю та здоров`ю людей, тому для збереження безпеки та здоров`я людей, хворих, працівників та відвідувачів, необхідно зупинити експлуатацію будівлі Комунального підприємства Білоцерківська міська лікарня №1.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про законність дій відповідача, а позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.