Справа № 340/2258/19
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2258/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року (суддя Момонт Г.М., м. Кропивницький, повний текст рішення виготовлено 22.10.2019 року) у справі №340/2258/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ГУ Державного казначейської служби у Рівненській області (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо повернення 29.08.2019 року документів, поданих згідно його заяви від 23.08.2019 року та зобов`язати прийняти до виконання документи подані ним згідно заяви від 23.08.2019 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

З рішенням суду першої інстанції не погодилось ГУ Державної казначейської служби в Рівненській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Апелянт зазначив. що суд першої інстанції не врахував норми ГПК України, не взяв до уваги положення Порядку №845, згідно якого до органів казначейської служби подається оригінал виконавчого документа та яким визначено поняття «виконавчого документа», не врахував, що не всі ухвали суду є виконавчими документами, а лише у випадках передбачених законом. Апелянт зазначав, що в ухвалах суду від 02.04.2019 року та від 19.08.2019 року не визначено строку пред`явлення до виконання ухвали від 02.04.2019 року, у зв`язку з чим вважав, що особа має право звернутися до суду щодо приведення виконавчого документу у відповідність. Апелянт вважав, що правомірно повертав документи, а тому просив відмовити у стягнення судових витрат.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повертаючи позивачу документи подані із заявою від 23.08.2019 року Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області не дотрималося вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 та Закону України «Про виконавче провадження», тобто діяло не у спосіб визначений законами України, не обґрунтовано (без урахування всіх обставин, що мають значення) та не пропорційно.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.08.2016 року у справі №918/328/16 стягнуто з Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Приватного підприємства «Ферарі» 151191,52 грн. інфляційних втрат та 15333,29 грн. 3% річних; 2497,86 грн. витрат на судовий збір за подання позовної заяви та 2 747,66 грн. витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

05.09.2016 року господарським судом Рівненської області видано три накази у справі №918/328/16 щодо стягнення з Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Приватного підприємства «Ферарі» 151191,52 грн. інфляційних втрат та 15333,29 грн. 3% річних; 2497,86 грн. витрат на судовий збір за подання позовної заяви та 2747,66 грн. витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги. Накази дійсні для пред`явлення до виконання у строк до 24 серпня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.03.2019 року у справі №918/328/16 задоволено заяви Приватного підприємства «Ферарі» від 15.02.2019 року та заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 19.02.2019 року про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону у виконавчих провадженнях №52313844, №52313954, №52314043 з примусового виконання наказів господарського суду Рівненської області від 05.09.2016 року у справі №918/328/16 Приватне підприємство «Ферарі» на його правонаступника - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02.04.2019 року у справі №918/328/16 задоволено заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам у справі №918/328/16 за позовом Приватного підприємства «Ферарі» до Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення в сумі 171770, 33 грн., звернуто стягнення на грошові кошти у розмірі 171770,33 грн., що належать Службі автомобільних доріг Рівненської області (33028, вул. Пушкіна, буд. 19, ) в межах заборгованості останнього перед Дочірнім підприємством «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відповідно до рішення господарського суду Рівненської області у справі №918/201/18 від 10.08.2018 року, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

В мотивувальній частині ухвали вказано, що ухвала є виконавчим документом.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 19.08.2019 року у справі №918/328/16 задоволено заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі суду від 02.04.2019 року у справі №918/328/16, внесено виправлення до пункту 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Рівненської області у справі №918/328/16 від 02.04.2019 року, замість слів: «....Службі автомобільних доріг Рівненської області» слід читати вірно: «.... Службі автомобільних доріг у Рівненській області». В ухвалі зазначено, що вказана ухвала є невід`ємною частиною ухвали господарського суду Рівненської області від 02.04.2019 року у справі №918/328/16.

В мотивувальній частині ухвали господарського суду Рівненської області від 19.08.2019 року у справі №918/328/16 зазначено, що ухвала господарського суду Рівненської області від 02.04.2019 року є похідною від трьох наказів господарського суду Рівненської області від 05.09.2016 року в справі №918/328/16, яким визначено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому у суду відсутні підстави для визначення в ухвалі строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Статтею 234 ГПК України визначено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин., отже усі частини є невід`ємними складовими ухвали суду та підлягають обов`язковому та одночасному врахуванню.

Встановлено, що 23.08.2019 року ФОП ОСОБА_1 подано до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області заяву про прийняття до виконання ухвали господарського суду Рівненської області від 02.04.2019 року у справі №918/328/16 щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Служби автомобільних доріг у Рівненській області 171770,33 грн., до якої додано завірені копії ухвал господарського суду Рівненської області від 02.04.2019 року та від 19.08.2019 року у справі №918/328/16.

Листом Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області №13-08-10/4777 від 29.08.2019 року повернуто подані документи з тих підстав, що ухвали суду оформлені в порушення Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 зокрема, ні в ухвалі від 02.04.2019 року, ні в резолютивній частині ухвали від 19.08.2019 року не вказано, що ухвала є виконавчим документом та не визначено строку пред`явлення до виконання ухвали від 02.04.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845 виконавчими документами є оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом. Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно частин 3. 7 ст.327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. У разі вирішення питання про, зокрема, виправлення помилки у виконавчому документі; забезпечення виконання судового рішення; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; звернення стягнення на грошові кошти, що належать третім особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; заміну сторони виконавчого провадження - суд вносить відповідну ухвалу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше двох днів з дня її постановлення у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, тобто є виконавчими документами в розумінні п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.2 розділу Х ГПК України, статті 327 (в частині внесення документів до Єдиного державного реєстру виконавчих документів) вводиться в дію через 30 днів із дня опублікування Державною судовою адміністрацією України повідомлення про початок функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у газеті «Голос України». Відповідно до пп.17.15 п.17 розділу ХІ ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: суд видає виконавчі документи в паперовій формі. На час винесення ухвали господарського суду Рівненської області від 02.04.2019 року у справі №918/328/16 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать третім особам, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не почала функціонувати, то таку ухвалу слід розцінювати як виконавчий документ, виданий у паперовій формі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що повертаючи позивачу документи подані із заявою від 23.08.2019 року Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області не дотрималося вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 та Закону України «Про виконавче провадження».

До суду апеляційної інстанції 20.01.2020 року надійшла заява від представника ОСОБА_1 - Проніна Ю .О. про повернення судових витрат витрачених на правову допомогу. У заяві просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат, просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн.

Згідно частин 1 - 5 ст. 134 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У якості доказу понесених витрат на правничу допомогу адвоката, адвокатом Ю.О. Пронін надано протокол № 4 від 02.04.2019 року, копію квитанції про сплату 1700,00 грн. Вказує, що здійснював підготовку відзиву на апеляційну скаргу, здійснював підготовку заяви про стягнення судових витрат, здійснював набір та друкування тексту.

Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В судовому засіданні представник Головного управління державної казначейської служби України у Рівненській області заперечувала проти стягнення судових витрат.

Витрати на правову допомогу повинні бути співмірними. Передбачено, що учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, чого позивачем та адвокатом не здійснено.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн. за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходить з вимог ст.134 КАС України, а саме: співмірності із складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), реальним часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи та попередню участь адвоката у розгляді справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сума гонорару за підготовку заяви про стягнення судових витрат у розмірі 425,00 грн. (набір та друкування тексту, направлення копії заяви) не є видом правової допомоги; гонорар у розмірі 1275,00 грн. за підготовку відзиву на апеляційну скаргу не є співмірним з складністю виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, з урахуванням його участі у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у стягненні з відповідача судові витрати з правничої допомоги на користь ФОП ОСОБА_1 .

Отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року у справі 340/2258/19 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів відповідно до ст.,ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова