Справа № 140/2838/19
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/2838/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Смолки Я.М.,

представника позивача Максимчука Ю.В.,

представника відповідача Кушнір Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2019 № з податку на доходи фізичних осіб на суму 55 135,43 грн, № з військового збору на суму 4 594,61 грн та № на суму штрафних (фінансових) санкцій 170,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2019 позивачем отримано оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі акту №4662/03-20-13- 02/ від 14.03.2019 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017» у якому зазначено, що згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України ОСОБА_1 в порушення вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 179 ПК України до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податків за 4 квартал 2017 року не включений дохід у розмірі 245 046,42 грн, отриманий ним як додаткове благо, у вигляді основної суми боргу (кредиту) позивача, прощеного (анульованого) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за його самостійним рішенням відповідно до угоди про врегулювання боргу за Кредитним договором.

24.06.2019 позивачем подано скаргу до ДФС України, у якій він просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.05.2019 №, № та №, однак рішенням ДФС України від 20.08.2019 №7033/П/99-99-11-05-01-25 «Про результати розгляду скарги», податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що винесені з порушенням законодавства України з огляду на наступне.

05.04.2017 між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено угоду про врегулювання боргу за кредитним договором № ML-A02/077/2008 від 28.05.2008, згідно з якою банк здійснив анулювання (прощення) боргу у розмірі 524 326,65 грн, що складається з суми кредиту (основної суми боргу) у розмірі 245 046,42 грн та пені у розмірі 279 280,23 грн.

Зазначає, що Законом України від 09.04.2015 №321-VIII «Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань» підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 8 такого змісту: «не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Взаємовідносини позивача з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по кредитному договору №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008 припинились 05.04.2017, після прийняття банком, як кредитором, рішення про анулювання позивачу кредитної заборгованості в сумі 524 326,65 грн, що складається з суми кредиту (основної суми боргу) у розмірі 245 046,42 грн та пені у розмірі 279 280,23 грн. Саме з основної суми боргу у розмірі 245 046,42 грн відповідач визначив грошові зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб та військового збору і прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Однак, при цьому відповідач безпідставно не застосував положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України та не врахував, що до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що станом на 01.01.2014 не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Разом з тим, під час проведення перевірки відповідач керувався виключно податковим розрахунком за формою №1-ДФ. Як наслідок, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2017 рік було включено всю суму прощеного боргу, в тому числі суми, що відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не вважаються додатковим благом. Відповідно, суми грошових зобов`язань позивача з податку на доходи фізичних осіб та військового збору були визначені помилково та завищені.

З наведених підстав просить позов задовольнити повністю, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 15.05.2019 №, № та №.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини другої статті 257 КАС України в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 допущено у даній справі заміну первісного відповідача Головного управління ДФС у Волинській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Волинській області.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

У відзиві на позовну заяву від 09.10.2019 №4266/03-20-10-02-07 (а.с.30-33) представник відповідача позовних вимог не визнала, вважає їх необгрунтованими, та такими що не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Головним управління ДФС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з метою дослідження питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за наслідками якої був складений акт від 14.03.2019 №4662/03-20-13-02/, яким встановлено порушення: підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 179 ПК України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 44 108,35 грн; пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункту 164.1 статті 164, підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір за 2017 рік в сумі 3 675,69 грн; статті 49, підпункту 176.1 статті 176 ПК України, а саме не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік.

На підставі вищезазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 15.05.2019 №, №, №.

Представник відповідача зазначає, що згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за 4 квартал 2017 року отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 524 326,65 грн. від ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на підставі чого ГУ ДФС у Волинській області звернулося до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з листом «Про проведення звірки» від 28.11.2018, в якому просило підтвердити або спростувати виплату у 2017 році ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (за ознакою доходу 126) в загальному розмірі 524 326,65 грн. Листом від 03.01.2019 №213/10 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомило, що на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 АТ «ОТП Банк» відступив ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги боргових зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_1 . Відповідно до п. 2.2.3 угоди про врегулювання боргу від 05.04.2017 до кредитного договору №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008, укладеного між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 , фізичній особі - боржнику кредитором було здійснено анулювання (прощення) боргу в розмірі 524 326,65 грн, в тому числі: тіла кредиту - 245 046,42 грн та пені - 279 280,23 грн.

При цьому, положенням пункту 2.2.4 Угоди про врегулювання боргу від 05.04.2017 прямо визначено, що при прощенні боргу у позичальника відповідно до вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2. статті 164 ПК України виникає оподаткований дохід та позичальник зобов`язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Керуючись положеннями Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 №4, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало до територіального органу ДФС форму №1-ДФ, в якій відобразило нарахований дохід ОСОБА_1 .

Разом з тим, фізичною особою ОСОБА_1 податкова декларація про майновий стан та доходи за 2017 рік до контролюючого органу не подана та відповідно дохід, отриманий від ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» в 2017 році не задекларований.

Враховуючи вищевикладене, сума доходу 245 046,42 грн оподатковується за ставкою 18% та підлягає донарахуванню сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 44 108,35 грн, крім того, сума доходу підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5% у розмірі 3 675,69 грн.

При цьому, не відповідає дійсності твердження позивача про те, що до складу загального річного оподаткованого доходу позивача за 2017 рік нібито було включено всю суму прощеного боргу, оскільки як вбачається із акту перевірки від 14.03.2019 №4662/03-20-13- 02/, при здійсненні розрахунку податку на доходи фізичних осіб та військового збору контролюючим органом було враховано лише прощену суму основного платежу (тіла кредиту) в розмірі 245 046,42 грн, тоді як анульована сума пені в розмірі 279 280,23 грн не брала участі в такому розрахунку, оскільки не являється додатковим благом.

Стосовно посилання позивача на положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, представник відповідача зазначає, що відносно заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008, в тому числі прощеної (анульованої) банком суми, відсутні відповідні умови щодо зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої, а тому на прощену (анульовану) банком суму положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України не поширюються.

З наведених підстав просила у задоволенні позову відмовити.

У додаткових поясненнях до позову від 20.11.2019 представник позивача зазначає, що відповідно до положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, предбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України. Отже, для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи, необхідною умовою є дослідження характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини, зокрема, чи було змінено валюту зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

Як вбачається з матеріалів справи, зміна валюти зобов`язання відбулася 02.03.2015. Крім того, кредит за кредитним договором №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008 ОСОБА_1 станом на 01.01.2014 погашений не був, а операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01.01.2015, отже, спірні правовідносини підпадають під дію пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (а.с.71-73).

У додаткових поясненнях до позову від 21.11.2019 №1192/03-20-08-02-07 та від 19.12.2019 №1688/03-20-08-02-07 представник відповідача, щодо дати зміни валюти зазначила, що із наданого позивачем рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2015 по справі №161/15459/14-ц вбачається, що станом на 15.07.2014 у ОСОБА_1 існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 585 262,65 грн. При цьому, задовольняючи позовні вимоги суд керувався саме сумою вищезазначеної заборгованості в гривневому еквіваленті, а відтак зміна валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню судом не здійснювалася. При цьому, ні додаткової угоди щодо зміни валюти зобов`язання, ні жодних інших доказів дати зміни умов кредитного договору щодо валюти зобов`язання позивачем суду не надано. Для здійснення розрахунку різниці кредитором застосовується офіційний курс Національного банку України саме на дату зміни валюти зобов`язань за кредитом з іноземної валюти у гривню та станом на 01.01.2014, тоді як у даному випадку ні з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2015 по справі №161/15459/14-ц, ні із будь-яких інших наявних у матеріалах справах документів не можливо встановити який курс долара застосовувався при зміні валюти зобов`язань і чи відбувалася така зміна саме після 01.01.2014. У даному випадку на момент винесення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2015 по справі №161/15459/14-ц валюта зобов`язання уже була визначена в гривневому еквіваленті, а відтак суд не змінював валюти зобов`язання (а.с.77-78,93-94).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (позичальник) та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 (позичальнику) кредит у розмірі 38 760,00 доларів США, валюта кредиту долар США, для придбання нерухомого майна (а.с.14-18).

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги боргових зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (а.с.60-66).

05.04.2017 між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено угоду про врегулювання боргу за кредитним договором № ML-A02/077/2008 від 28.05.2008, згідно з якою фізичній-особі боржнику кредитором було здійснено анулювання (прощення) боргу у розмірі 524 326,65 грн, що складається з суми (тіла) кредиту (основної суми боргу) у розмірі 245 046,42 грн та пені у розмірі 279 280,23 грн (а.с.19).

Угоду укладено з метою визначення порядку виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2015 по справі №161/15459/14-ц про стягнення боргу за кредитним договором №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008 у розмірі 585 626,65 грн.

Відповідно до п 2.2 угоди про врегулювання боргу за кредитним договором №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008 станом на день укладення цієї угоди заборгованість ОСОБА_1 (позичальника) за вказаним судовим рішенням становить 585 626,65 грн.

Відповідно до пп. 2.2.3 угоди про врегулювання боргу за кредитним договором №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008 за умови належного виконання позичальником умов пп. 2.2.2 даного договору (сплати боргових зобов`язань у розмірі 61 300,00 грн та витрат кредитора на ведення претензійно-позовної роботи у розмірі 3 654,00 грн) кредитор, керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу у розмірі 524 326,65 грн, що складається з суми кредиту (основної суми боргу) у розмірі 245 046,42 грн та пені - 279 280,23 грн.

При цьому, положенням пункту 2.2.4 угоди про врегулювання боргу від 05.04.2017 прямо визначено, що при прощенні боргу у позичальника відповідно до вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2. статті 164 ПК України виникає оподаткований дохід та позичальник зобов`язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів податковому органу стало відомо, що ОСОБА_1 за 4 квартал 2017 року отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 524 326,65 грн від ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

28.11.2018 ГУ ДФС у Волинській області звернулося до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з листом № 21098/10/03-20-55-13 «Про проведення звірки», в якому, у тому числі просило підтвердити або спростувати виплату у 2017 році ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (за ознакою доходу 126) в загальному розмірі 524 326,65 грн (а.с.37).

У відповідь на вищезазначений запит, листом від 27.12.2018 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомило, що на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 ПАТ «ОТП Банк» відступив ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги боргових зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Керуючись положеннями ст. 605 Цивільного кодексу України з ОСОБА_1 05.04.2017 було укладено угоду про врегулювання боргу за кредитним договором №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008, відповідно до п. 2.2.3 якої фізичній-особі боржнику кредитором було здійснено анулювання (прощення) боргу у розмірі 524 326,65 грн, в т.ч. тіло кредиту - 245 046,42 грн, пеня -279 280,23 грн (а.с.38).

ГУ ДФС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної-особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017, за результатами якої складено акт перевірки №4662/03-20-13-02/ від 14.03.2019 у якому зазначено про встановлення порушення пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 179 ПК України, зокрема, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податків за 4 квартал 2017 року не включений дохід у розмірі 245 046,42 грн, отриманий ним як додаткове благо, у вигляді основної суми боргу (кредиту) позивача, прощеного (анульованого) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за його самостійним рішенням відповідно до угоди про врегулювання боргу за кредитним договором, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 44 108,35 грн; пункту 162.1 статті 162, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункту 164.1 статті 164, підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір за 2017 рік в сумі 3 675,69 грн; статті 49, підпункту 176.1 статті 176 ПК України, а саме не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік (а.с.6-8).

15.05.2019 на підставі акту перевірки №4662/03-20-13-02/ від 14.03.2019 ГУ ДФС у Волинській області винесені податкові повідомлення-рішення №, яким платнику податку збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 55 135,43 грн, з них за основним платежем 44 108,35 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 11 027,08 грн; №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 4 594,61 грн, з них за основним платежем 3 675,69 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 918,92 грн; № за платежем з податку на доходи фізичних осіб (штрафна санкція) на суму 170,00 грн (а.с.9-11).

24.06.2019 позивач у порядку адміністративного оскарження до Державної фіскальної служби України подав скаргу, у якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.05.2019 №, № та №, однак рішенням ДФС України від 20.08.2019 №7033/П/99-99-11-05-01-25 «Про результати розгляду скарги», податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 15.05.2019 № , № та № протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Як вбачається з акту перевірки, підставою збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є висновок контролюючого органу про заниження об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військового збору через не включення до загального річного оподатковуваного доходу за 2017 рік, доходу, отриманого позивачем як додаткове благо, а саме прощеної (анульованої) кредитором суми боргу (кредиту) у розмірі 245 046,42 грн.

ОСОБА_1 є платником податку на доходи фізичних осіб у розумінні статті 162 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Як встановлено п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Платник податку відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49 ПК України зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до пункту 179.7статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Пунктом 49.1 статті 49 цього кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у не грошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 «Особливості справляння податку на доходи фізичних осіб» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2017 між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено угоду про врегулювання боргу за кредитним договором № ML-A02/077/2008 від 28.05.2008, згідно з якою фізичній-особі боржнику кредитором було здійснено прощення (анулювання) боргу у розмірі 524 326,65 грн, що складається з суми (тіла) кредиту (основної суми боргу) у розмірі 245 046,42 грн та пені у розмірі 279 280,23 грн (а.с.19).

При цьому, пунктом 2.2.4 угоди про врегулювання боргу від 05.04.2017 визначено, що при прощенні боргу у позичальника відповідно до вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2. статті 164 ПК України виникає оподаткований дохід та позичальник зобов`язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

В розглядуваному випадку банком виконаний обов`язок з повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному ПК України шляхом укладення відповідної угоди, та про необхідність сплати податку з такого доходу.

Позивачем як платником податку декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до контролюючого органу подано не було, внаслідок чого сума прощеного (анульованого) банком боргу як додаткового блага не було включено до річного оподатковуваного доходу.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Відтак, податковим законодавством прямо передбачено обов`язок платника податків із відображення прощеного (анульованої) суми боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Отже, з метою оподаткування доходів, отриманих платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом вищенаведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

У даній справі, анульована (прощена) по кредитному договору № ML-A02/077/2008 від 28.05.2008 сума боргу у розмірі 245 046,42 грн є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а тому правильним є висновок податкового органу, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2017 рік.

При цьому, як встановлено в ході розгляду справи, кредитором було повідомлено позивача про прощення (анулювання) боргу шляхом підписання відповідної угоди, тобто дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача про те, що прощена (анульована) основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором у розмірі 245 046,42 грн не є доходом, який отриманий платником податків як додаткове благо та про поширення на анульовану банком суму положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з наступних підстав.

Пункт 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої. Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів зміни умов кредитного договору №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008 (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX ПКу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №804/4182/17 від 20.06.2018 та №821/707/17 від 29.01.2019.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання позивача на ту обставину, що зміна іноземної валюти зобов`язання відбулася 02.03.2015 (дата набрання законної сили рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2015 у справі 161/15469/14 про стягнення боргу за кредитним договором №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008) є безпідставним, оскільки, у відповіді на запит суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пояснило, що при зверненні з позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути заборгованість у гривнях у розмірі 585626, 85 грн. Таким чином, валюта зобов`язання уже була визначена в гривневому еквіваленті, а відтак суд не змінював валюти зобов`язання.

Судовою палатою у цивільних справа Верховного Суду України в постанові від 01.11.2017 по справі № 697/307/15-ц викладена правова позиція відповідно до якої, судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, що існувало між сторонами, якщо останнє було грошовим в іноземній валюті, то таким і залишається. Таким чином, суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резулютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Крім того, на запит суду листом від 29.11.2019 №175 ТОВ «ОТП Факторинг-Україна» повідомило, що між ТОВ «ОТП Факторинг-Україна» та ОСОБА_1 не укладався договір про внесення змін до кредитного договору №ML-A02/077/2008 від 28.05.2008 (щодо зміни валюти зобов`язання). Сторони не домовлялись про зміну валюти зобов`язання, оскільки спір по договору був вирішений рішенням суду, а при зверненні з позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з позивача заборгованості за вказаним кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг-Україна» просило стягнути заборгованість в гривнях у розмірі 585 626,85 грн. Розрахунок заборгованості подавався в іноземній валюті відносно тіла кредиту, та національній валюті відносно пені (а.с.87).

Таким чином, сума прощеної позивачу основної заборгованості за кредитом у розмірі 245 046,42 грн, є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором.

Пунктом 16 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Тобто, поряд з обов`язком нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з отриманням додаткового блага, позивач повинен був нарахувати та сплатити військовий збір із зазначеної суми.

Оскільки позивачем не виконано обов`язок із нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, та не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до податкового органу, ГУ ДФС у Волинській області обґрунтовано прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 15.05.2019 №, № та №, якими контролюючий орган здійснив донарахування як податку на доходи фізичних осіб так і військового збору, виходячи з суми отриманого позивачем доходу у вигляді додаткового блага, а також застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 170 грн.

Згідно зі статтею статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність винесення податкових повідомлень-рішень від 15.05.2019 №, № та №, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2019 №, № та №, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 січня 2020 року.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук