Справа № 623/5338/15-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 р.Справа № 623/5338/15-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

апелянта ОСОБА_1 ; представника зацікавленої особи Гнатенка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бєссонова Т.Д., вул. Соборна, 52, м. Ізюм, Ізюмський, Харківська, 64309, повний текст складено 16.12.19 року по справі № 623/5338/15-а

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи - Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмський міський голова Марченко Валерій Віталійович

про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень неправомірними та порушенням прав позивача,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з заявою в порядку ст. 267 КАС України в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в умисному невиконанні постанови від 05.09.2016 року Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом надання фальшивої довідки № 3936 від 10.10.2016 року про заробітну плату, що підлягала виплаті у день звільнення 17.11.2015 року; не проведення перерахунку та не проведення відповідних виплат заробітної плати за час перебування у відпустці з 24.09.2015 року по 17.11.2015 року та компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 31.07.2008 року по 30.07.2016 року з урахуванням постанови Борівського районного суду від 11.01.2016 року та розміру нарахованої та невиплаченої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу встановленої відповідними судовими рішеннями; не нарахування та не проведення відповідної виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 « Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за період з 17.11.2015 року по 25.07.2016 року;

- визнати, що Ізюмським міським головою Марченком В.В., як керівником Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а вчинено неправомірні дії, внаслідок яких порушено вимоги Кодексу Законів про працю України, Закону України « Про оплату праці», що призвело до порушення права ОСОБА_1 на своєчасне отримання належної заробітної плати.

- зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а замість фальшивої довідки № 3936 від 10.10.2016 року Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про нарахування та виплату усіх належних ОСОБА_1 сум станом на день звільнення з посади першого заступника міського голови з питань управління житлово комунального господарства 17.11.2015 року, видати достовірну довідку з врахуванням всіх нарахованих та виплачених сум після звільнення з посади 17.11.2015 року.

- на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а стягнути на користь ОСОБА_1 всі належні на день звільнення з посади першого заступника міського голови з питань управління житлово комунального господарства 17.11.2015 року сум, умисно не нарахованих та не виплачених Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради , у відповідності до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року № 623/5338/15-а та діючого законодавства, в тому числі : заробітної плати за час перебування у відпустках з 24.09.2015 року по 17.11.2015 року ; компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 31.07.2008 року по 30.07.2016 року; з урахуванням вже виплаченої суми заробітної плати та компенсації.

- на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а стягнути на користь ОСОБА_1 частину не нарахованої та не виплаченої Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради , у відповідності до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а та діючого законодавства середньої заробітної плати за час затримки розрахунку за період з 17.11.2015 року по 25.07.2016 року у сумі 51570,18 грн.

- стягнути на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки розрахунку за період з 25.07.2016 року по час прийняття рішення.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_1 зазначав, що 12 жовтня 2016 року на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області на його адресу надійшла довідка № 3936 від 10.10.2016 року « Про нарахування і та виплати ОСОБА_1 всіх належних сум на день звільнення 17.11.2015 року з врахуванням рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/3838/15-а». Вважає вказану довідку фальшивою, а тому рішення суду суб`єктом владних повноважень не виконується, з огляду на що, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою у порядку ч. 9 ст. 267 КАС України.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.12.2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень неправомірними та порушенням прав позивача, заінтересовані особи Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмський міський голова Марченко Валерій Віталійович - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву позивача про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, поданої в порядку ст. 267 КАС України (чинного на момент подачі заяви).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції, не дослідивши в повній мірі надані докази та матеріали даної адміністративної справи, не надав будь-якої правової оцінки щодо не надання відповідачем відзиву на заяву позивача від 01.11.2016 року, дійшов невірного висновку про наявність заперечень відповідача.

Позивач, ззазначає, що матеріали справи не містять інформаиії про хід виконання виконавчого провадження та інформаиії про день пред`явлення виконавчого листа до виконання».

На думку позивача, суд першої інстанції, приймаючи в порядку письмового провадження оскаржувану ухвалу від 16.12.2019 року, порушив вимоги ст. ст. 242 та 383 КАС України, ухилився від розгляду по суті заяви від 01.11.2016 року про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області, на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі №623/5338/15-а неправомірними та порушенням прав позивача, що призвело до прийняття несправедливого судового рішення та порушення мого права на отримання заробітної плати встановлене вказаною постаново.

Внаслідок чого, позивач вважає, що порушено його право на отримання: належної заробітної плати за час перебування у відпустках, компенсації за невикористані відпустки, середньої заробітної плати за час затримки проведення розрахунку, право на отримання яких підтверджено постановою від 05.09.2016 року Харківського апеляційного адміністративного суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник зацікавленої особи, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, апелянта, представника зацікавленої особи, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви поданої, відповідно до ст. 267 КАС України (чинного на момент подачі заяви), суд першої інстанції виходив з того, що частиною 1 ст. 383 КАС України прямо передбачено, що процесуальний документ - заява може містити лише одну вимогу - вимогу про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Натомість поданий заявником процесуальний документ поряд із цією вимогою містить також вимоги про зобов`язання видати довідку з врахуванням всіх нарахованих сум після звільнення з посади 17.11.2015 року, порушення міським головою Марченком В.В. порушення права ОСОБА_1 на своєчасне отримання заробітної плати, стягнення всіх належних ОСОБА_1 сум на день звільнення, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині 2 статті 2 КАС України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зазначає, що згідно п.5 ст.383 КАС України встановлено, що у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Тобто, розгляд такої заяви в порядку письмового провадження або в судовому засіданні з викликом сторін, є правом суду, а не його обов`язком.

Статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

Виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що за позивачами, на користь яких ухвалені судові рішення та які перебувають в процесі виконання, закріплено право на звернення до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання таких судових рішень.

Тобто, правозастосування даної норми ст. 383 КАС України визначає порядок судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах та правомірністю дій рішень, чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, у даному випадку постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Відповідно до ч. 4 ст. 249 КАС України в окремій ухвалі суд може зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у т.ч. його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Отже, за приписами чинного законодавства заява особи-позивача, подана відповідно до статті 383 КАС України, повинна розглядатись судом в порядку, який передбачений для постановлення судом окремої ухвали.

Колегія суддів зазначає, що відповідно приписам статей 249 та 383 КАС України, у випадку встановлення порушень при виконанні судового рішення з боку відповідача передбачено постановлення саме окремої ухвали, а не судового рішення зобов`язального характеру.

Отже, колегія суддів зазначає, що у суду, саме в межах ст.383 КАСУ, немає будь-яких можливостей зобов`язати відповідача видати довідку з врахуванням всіх нарахованих сум після звільнення з посади 17.11.2015 року, порушення міським головою Марченком В.В. порушення права ОСОБА_1 на своєчасне отримання заробітної плати, стягнення всіх належних ОСОБА_1 сум на день звільнення, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, оскільки для відповідача такий обов`язок не встановлений постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача поданої в порядку ст. 267 КАС України (чинного на момент подачі заяви).

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.12.2019 року по справі № 623/5338/15-а відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.12.2019 року по справі № 623/5338/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 24.01.2020 року