Справа № 743/2346/19
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/2346/19
Провадження №6-а/743/5/20
УХВАЛА

15 січня 2020 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Воєдило О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України, до Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі №2-а-1391/10 р. за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, до УСЗН Ріпкинської РДА в якій просила, з урахуванням уточненої заяви:

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 РДА по неналежному виконанню постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі №2-а-1391/2010 р. щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції чинній до 01.01.2007, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати з 01.07.2010, за виключенням вже сплачених сум за вказаний період, які виразилися у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, у розмірі 1610,40 грн., обрахованої за період з 01.07.2010 по 31.12.2010;

- зобов`язати УСЗН Ріпкинської РДА перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції чинній до 01.01.2007, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати з 01.07.2010 по 31.12.2014, за виключенням вже сплачених сум за вказаний період.

Заява мотивована тим, що на виконання постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010, яка набрала законної сили, відповідачем у справі - УСЗН Ріпкинської РДА, 15.08.2019 заявниці було перераховано грошові кошти у сумі 1610,40 грн. Оскільки сума коштів, що надійшла на виконання зазначеної вище постанови суду, заявниці здалася досить незначною, вона 16.08.2019 звернулася до відповідача з листом, в якому просила роз`яснити з якої по яку фактично дату було здійснено їй нарахування. Листом від 07.11.2019 відповідачем було роз`яснено, що, з урахуванням ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.11.2019 про роз`яснення судового рішення, УСЗН Ріпкинської РДА було здійснено перерахунок та виплату грошової допомоги за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 за виключенням раніше нарахованих і сплачених за вказаний період сум, розмір допомоги (компенсації) склав 1610,40 грн. Зазначені дії відповідача заявниця вважає неправомірними та такими, що порушують її законне право на отримання грошової допомоги, оскільки обмежило її право на отримання відповідних виплат, згідно судового рішення, яке є обов`язковим до виконання, граничним строком по 31.12.2010. Водночас, право заявниці на відповідні виплати проіснувало до 31.12.2014 дати, коли ст.37 вищезазначеного закону було виключено на підставі ЗУ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014, який набрав чинності з 01.01.2015. Тому заявниця вважає, що відповідач, не виплативши відповідні належні їй нарахування в повному обсязі, протиправно, всупереч Конституції України та законів України не виконує судове рішення, яке набрало законної сили.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила судове засідання проводити у її відсутність.

Представник УСЗН Ріпкинської РДА Чернігівської області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі № 2-а-1391/2010, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакцій чинній до 01.01.2007 року, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакцій чинній до 01.01.2007 року, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати з 01 липня 2010 року, за виключенням вже сплачених сум за вказаний період. Постанова суду набрала законної сили.

На виконання вищезазначеної постанови суду Ріпкинським районним судом Чернігівської області 25.01.2011 було видано виконавчий лист, в межах стягнення за один місяць.

07.07.2017 Ріпкинським районним судом Чернігівської області на виконання вищезазначеної постанови було видано виконавчий лист №2518/2-а-1391/2010р. на зобов`язання ОСОБА_2 РДА вчинити певні дії.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.08.2019 ОСОБА_1 було поновлено строк для пред`явлення до виконання вищезазначеного виконавчого листа від 07.07.2017.

З листа від 16.08.2019 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до УСЗН Ріпкинської РДА, в якому просила роз`яснити з якої по яку фактично дату було здійснено їй нарахування щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у відповідності до постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі № 2-а-1391/2010.

Згідно листа УСЗН Ріпкинської РДА від 07.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про те, що, з урахуванням ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.11.2019 про роз`яснення постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі № 2-а-1391/2010, їй було на виконання постанови суду здійснено перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.07.2010 по 31.12.2010, за виключенням раніше нарахованих і сплачених за вказаний період сум. Розмір допомоги (компенсації) склав 1610,40 грн.

З ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.11.2019 вбачається, що судом було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі № 2-а-1391/2010, оскільки резолютивна частина судового рішення викладена чітко.

Водночас, із зазначеної ухвали суду не вбачається, що судом було визначено кінцевий період, по який повинні були здійснені відповідні нарахування заявниці, як він і не визначений самою постановою суду від 31.12.2010.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до приписів ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Крім того, зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 КАС України.

Статтею 383 КАС України, зокрема, передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Так, постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі № 2-а-1391/2010, зобов`язано відповідача - УСЗН Ріпкинської РДА Чернігівської області, здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакцій чинній до 01.01.2007 року, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати з 01 липня 2010 року, за виключенням вже сплачених сум за вказаний період.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакцій чинній до 01.01.2007, було передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати. Ця допомога виплачується щомісячно за місцем роботи, пенсіонерам - органами, які виплачують пенсію, непрацюючим громадянам - місцевими державними адміністраціями або виконавчими органами рад за місцем проживання. Виплата за два і більше місяців забороняється.

Таким чином, зазначена грошова допомога є періодичним, щомісячним платежем, виплата якого, за загальним правилом, не обмежена у часі. Відповідно, підвищення розміру мінімальної заробітної плати, призводить до автоматичного підвищення розміру цієї грошової допомоги та її виплата не може бути обмежена часовим проміжком, якщо не відбулися зміни у законодавстві.

Вищезазначене положення ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», почало діяти з 22.05.2008 з прийняттям рішення КСУ №10-рп/2008 від 22.05.2008 та втратила чинність у зв`язку з її виключенням на підставі ЗУ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014, який набрав чинності з 01.01.2015.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання вищезазначеної постанови суду було здійснено перерахунок та забезпечено виплату ОСОБА_1 лише за період з 01.07.2010 по 31.12.2010. Яким чином було визначено саме цей період здійснення виплат відповідачем у своїх відповідях, надісланих на адресу ОСОБА_1 , не обґрунтовано.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідачем не в повному обсязі виконано постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі № 2-а-1391/2010.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 383 КАУ України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу у порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

На підставі положень ч. 6 ст. 383 КАС України, суд вважає, що відповідачем порушено положення ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст.3 70 КАС України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме: не виконано у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевказане, дії УСЗН Ріпкинської РДА щодо не виконання в повному обсязі постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі № 2-а-1391/2010, а саме лише в частині здійснення перерахунку та забезпечення виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакцій чинній до 01.01.2007 року, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати, лише за період з 01.07.2010 по 31.12.2010, та нездійснення відповідного перерахунку та забезпечення виплат за період з 01.01.2011 по 31.12.2014, є протиправними, оскільки порушене відповідачем право на відповідні виплати за вказаний період залишається не поновленим, у зв`язку з чим, заява позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 248, 249, 256, 383 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, до Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі №2-а-1391/10 р. за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації по неналежному виконанню постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.12.2010 у справі №2-а-1391/2010 р. щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції чинній до 01.01.2007, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати з 01.07.2010, за виключенням вже сплачених сум за вказаний період, які виразилися у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, у розмірі 1610,40 грн., обрахованої за період з 01.07.2010 по 31.12.2010 протиправними.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції чинній до 01.01.2007, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати з 01.07.2010 по 31.12.2014, за виключенням вже сплачених сум за вказаний період.

Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації в місячний строк з моменту отримання даної ухвали повідомити Ріпкинський районний суд Чернігівської області про результати вжитих заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Павленко