Справа № 578/1778/19
Суддя: Косар А. І.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

Іменем України

20 січня 2020 року

Смт Краснопілля

Справа № 578/1778/19

Провадження № 2-а/578/2/20

Краснопільський районний суду Сумської області у складі судді Косар А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі також - позивач/

до Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області /далі також - відповідач, Краснопільське ВП/

про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

учасники судового провадження:

позивач Руденко В. І .,

представник відповідача Лісаченко А.В.,

свідок ОСОБА_4.,

секретар судового засідання Литвин А.В.

Установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, зазначивши, що постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 №020843 від 16.11.2019, поліцейським Краснопільського ВП на нього накладене адміністративне стягнення за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення / далі також -КУпАП/ у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що 16.11.2019 об 11 год. 55 хв. В с. В. Бобрик по вулиці Грузія він керував мотоблоком Форт без номерного знаку, призначений для обробки землі та проведення сільськогосподарських робіт, із причепом, тобто переобладнаний для перевезення вантажу та пасажирів без відповідного дозволу, чим порушив п.п. «а» п.31.3 Правил дорожнього руху /далі також -ПДР/. Позивач стверджує, що мотоблок не являється транспортним засобом і не підлягає державній реєстрації, для керування ним не потрібне посвідчення водія. При експлуатації мотоблоку діючим законодавством не заборонено використання причепу, а тому вказана постанова є незаконною, такою, що постановлена без з`ясування обставин справи та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач надав Відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечує проти позову, просив відмовити за необґрунтованістю.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що ОСОБА_1 керував мотоблоком Форт з причепом, що на його переконання, має ознаки переобладнання.

Заслухавши учасників судового провадження, покази свідка, дослідивши матеріали справи та оригінал постанови серія ДПО18 № 020843, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, вказаний адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Так, згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України /далі також - КАСУ/, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, 16.11.2019 поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Краснопільського відділу поліції старшим сержантом поліції ОСОБА_4 відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №020843, за якою ОСОБА_1 16.11.2019 об 11 год. 55 хв. в с. В. Бобрик по вулиці Грузія керував мотоблоком Форт без номерного знаку, призначений для обробки землі та проведення сільськогосподарських робіт, із причепом, тобто переобладнаний для перевезення вантажу та пасажирів без відповідного дозволу, чим порушив пп. «а» п. 31.3 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за частиною першою статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що така постанова є незаконною. Під час руху його було зупинено працівниками поліції, котрі, спочатку поцікавились у нього чи не вживав він спиртне, а потім зазначили, що він переобладнав мотоблок, за що буде нести відповідальність. Однак на їхні зауваження позивач наполягав на тому, що мотоблок не являється транспортним засобом і не переобладнаний, а чіпляння візка до нього не потребує жодних відповідних дозволів, він їде по узбіччю дороги і не створює перешкод для руху транспортних засобів.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, судом приймається до уваги, що згідно зі статтею14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до вказаного Закону встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Згідно з п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

При цьому, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР).

Положеннями п.31.1 ПДР передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з пп. «а» п.31.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно із частиною першою статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, приписами частинами восьмої статті 121 КУпАП передбачено, що під транспортними засобами у статтях 121 - 126, 127 1 - 128 1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті 130, статтях 132 1, 133 1, 133 2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Загальними положеннями правил дорожнього руху України визначено поняття водія - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл, тимчасовий талон, на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, поняття транспортного засобу - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання та механізмів та поняття механічного транспортного засобу - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Згідно п. 1.10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, в тому числі з врахуванням встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8.05.1993 № 340 визначений порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами з визначенням відповідної категорії на право їх керування.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, встановлено, що мотоблок є засобом механізованої обробки ґрунту і реєстрації не підлягає, а також за конструкцією у ньому відсутній цілий ряд необхідних елементів наявних у транспортному засобі, зокрема стоп-сигнали, сигнали повороту, дзеркала заднього виду, номерні знаки, тощо, а наявність закріпленого до мотоблока причепа на транспортний засіб його не перетворює. Крім того посвідчення водія відповідної категорії для управління мотоблоком не потрібно.

Таким чином слід зазначити, що позивач керуючи мотоблоком не являвся спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення визначеним частиною першою статті 121 КУпАП і не може бути підданий адміністративній відповідальності за вказаною частиною статті 121 КУпАП. зважаючи на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, диспозиція частини першої статті 121 КУпАП є бланкетною, тому при виявлені порушень визначених цією частиною даної статті у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за переобладнання мотоблоку для перевезення вантажу та пасажирів, у постанові мають бути зазначені конкретні правила надання такого дозволу, їх підпункт, пункт, назву.

Крім того, диспозиція пп. «а» п. 31.3.ПДР також є бланкетною і вимагає вказівки на закон, який має встановлювати обов`язковість дотримання вимог стандартів, правил і нормативі, що стосуються безпеки дорожнього руху. Тобто формулювання суті адміністративного правопорушення викладеного у постанові не є конкретним.

Згідно з частиною першою статті 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

З огляду на наведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо винесення спірної постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з того, що працівники органів і підрозділів Національної поліції наділені повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення на місці їх вчинення і накладення адміністративних стягнень на підставі Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395.

Поряд з цим, з огляду на конкретні обставини справи, суд приймає до уваги доводи позивача, наведені ним в обґрунтування позовних вимог в частині скасування спірної постанови, як такі, що не спростовані відповідачем.

Згідно зі статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом не здобуто, а відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що позивач порушив вимоги пп. «а» п.31.3. ПДР, суд вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №020843 від 16.11.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на результат судового розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з розглядом справи в суді, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись стст. 241 -255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

Ухвалив:

1. Позов ОСОБА_1 до Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

2. Скасувати постанову серії ДПО18№020843 від 16.11.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Краснопільського відділу поліції старшим сержантом поліції Цьома Максимом Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі пункту1 частини першої статті 247 КУпАП.

3. В іншій частині вимог відмовити за необґрунтованістю.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення/складання у повному обсязі.

5. Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

6. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 . Відповідач: Краснопільське відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області, місце знаходження юридичної особи за адресою: вул. Мезенівська, буд. 8 смт Краснопілля Краснопільського району Сумської області, 42400.

Повне судове рішення складено 24.01.2020.

Суддя А. І . Косар