Справа № 160/10491/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
25.10.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 23.04.2019 року № ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376 від 23 квітня 2019 року, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 375 570,00 грн. (триста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят гривень 00 коп.).
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02 по 03 квітня 2019 року на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 02 квітня 2019 року, виданого Першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, головним державним інспектором праці Капінус В.П. було проведено інспекційне відвідування позивача. Під час проведення перевірки було винесено припис про усунення виявлених порушень №ДН1899/1752/АВ/П від 03.04.2019 року, а саме: щодо неврахування у повному обсязі різниці індексації за грудень 2018 року працівникам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , щодо не здійснення оплати в подвійному розмірі у січні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , які працювали у святковий день 07 січня. Позивач, з метою належного виконання припису перевіряючого органу, а також задля роз`яснення причин виникнення описаних у приписі обставин, 18.04.2019 року надав на адресу відповідача повідомлення про виконання припису. Окрім того, за поясненням позивача, 03.04.2019 року головним державним інспектором праці Капінус В.П. було складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ДН1899/1752/АВ. При цьому, позивач наголошує, що під час складання та підписання акту, позивачеві не було роз`яснено його права, зокрема, право на подання заперечень та строки на їх подання. Проте, 08.04.2019 року позивачем було надано на адресу відповідача заперечення до Акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ДН/1899/1752/АВ від 03.04.2019 року. Разом з тим, як зазначає позивач, відповідач протиправно відхилив та не взяв до уваги жодні з пояснень позивача, що надавались у вигляді заперечень до акту перевірки та повідомлення про виконання припису. Також, позивач вважає, що відповідачем порушено порядок повідомлення суб`єкта перевірки та порядок розгляду справи щодо накладення штрафу. Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята ГУ Держпраці у Дніпропетровській області без урахування права особи на участь у процесі їх прийняття, то є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 30.10.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 02.12.2019 року, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідач, заперечуючи проти позову, 22.11.2019 року надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що Акт № ДН1189/1752/АВ був підписаний без зауважень позивачем, на підставі акту було винесено припис про усунення виявлених порушень № ДН1899/1752/АВ/П від 03.04.2019 року та вручено позивачу. Позивачем 18.04.2019 року подано відповідь на припис про усунення виявлених порушень та повідомлено, що припис виконано. Відповідач вказує, що на виконання вимог Порядку № 509, в межах визначених строків, відповідач направив на адресу позивача Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, що підтверджується фіскальним чеком «Укрпошта». Відповідач зазначає, що вчасно направив рішення про розгляд справи про накладення штрафу №ДН1899/1752/АВ/МГ з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, що дає реальну змогу позивачеві отримати зазначене повідомлення вчасно, до початку розгляду справи про накладення штрафу, яке відбулося 23.04.2019 року. Також, на думку відповідача, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а постанова про накладення штрафу від 23.04.2019 року № ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376 є законною та обґрунтованою, складеною на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, тому відсутні підстави для її скасування.
Ухвалою суду від 25.11.2019 року клопотання сторін про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в даній адміністративній справі задоволено частково. Призначено розгляд справи в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
16.12.2019 року позивачем до суду надано відповідь на відзив, відповідно до якого позивач наголошує, що останньому не було роз`яснено його права, зокрема, права на подання заперечення, а також відповідачем порушено порядок повідомлення позивача про час, дату та місце розгляду справи. Також, позивач зазначає, що вимоги контролюючого органу виконані в повному обсязі. Тому, позивач просить задовольнити позовні вимоги.
У судове засідання 22.01.2020 року сторони не з`явилися, від представника позивача 22.01.2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Від відповідача 22.01.2020 року надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
За результатами інспекційного відвідування було складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю № ДН1899/1752/АВ від 03.04.2019 року (надалі Акт), відповідно до якого встановлено порушення ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п. 4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 щодо не проведення індексації заробітної плати, ч. 1,2 ст. 107 КЗпП України щодо не проведення оплати за роботу у святкові і неробочі дні у подвійному розмірі.
Окрім того, на підставі Акту було винесено припис про усунення виявлених порушень № ДН1899/1752/АВ/П від 03.04.2019 року.
Позивач, не погоджуючись з висновками інспекційного відвідування, викладених в Акті, подав на адресу відповідача заперечення від 05.04.2019 року до акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ДН1899/1752/АВ від 03.04.2019 року.
Листом від 09.04.2019 року № 834/4.1-12 «Щодо надання відповіді на заперечення», відповідач повідомив позивача, що заперечення позивача до Акту не підлягають розгляду, оскільки позивачем, як суб`єктом господарювання акт інспекційного відвідування було підписано в останній день проведення інспекційного відвідування 03.04.2019 року без зауважень, на виконання п. 24 Порядку № 295, позивачеві як суб`єкту господарювання оформлено припис від 03.04.2019 року № ДН1899/1752/АВ/П про усунення виявлених порушень до 19.04.2019 року, один примірник якого підписано ФОП Сухоруковим Юрієм Сергійовичем, про що свідчить підпис останнього.
Також, судом встановлено, що позивач 18.04.2019 року подав на адресу відповідача повідомлення про виконання припису від 05.04.2019 року, в якому повідомив Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про повне виконання припису та забезпечення надалі постійного дотримання вимог трудового законодавства України.
11.04.2019 року відповідачем було прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ДН1899/1752/АВ/МГ та призначено розгляд справи на 23.04.2019 року.
23.04.2019 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376, відповідно до якої, на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 375 570,00 грн.
10.07.2019 року державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59508488 щодо виконання Постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376 від 23.04.2019 року.
Позивач, не погоджуючись з постановою про накладення штрафу № ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376 від 23.04.2019 року, звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначається відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 295 (надалі Порядок № 295).
Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.
Згідно з п.п. 6 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за інформацією, зокрема, Пенсійного фонду України та його територіальних органів про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.
За приписами п. 19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.
Відповідно до п. 21 Порядку № 295 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.
Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Згідно з п. 23, 24 Порядку № 295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.
Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.
Судом встановлено, що за результатами інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю № ДН188/1752/АВ від 03.04.2019 року.
Судом встановлено, що Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю № ДН188/1752/АВ від 03.04.2019 року підписано позивачем без зауважень.
Таким чином, на підставі п. 24 Порядку № 295 відповідачем було складено припис про усунення виявлених порушень від 03.04.2019 року.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано заперечення від 05.04.2019 року до акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ДН1899/1752/АВ від 03.04.2019 року, які подано до Головного управління Держпраці України у Дніпропетровській області 08.04.2019 року, відповідно до відмітки відповідача про отримання (вх. № 7453).
Листом від 09.04.2019 року № 834/4.1-12 «Щодо надання відповіді на заперечення» позивача повідомлено, що заперечення до акту інспекційного відвідування від 03.04.2019 року № ДН1899/1752/АВ, не підлягають розгляду.
Відповідно до ч. 4 ст. 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення (далі - штрафи) визначається відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі Порядок № 509).
Відповідно до п. 2 Порядку № 509 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.
Згідно з п. 3, 6 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).
Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
З матеріалів справи вбачається, що Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ДН/1899/1752/АВ/МГ було винесено 11.04.2019 року та направлено на адресу позивача 15.04.2019 року, що підтверджується копією фіскального чеку «Укрпошта», що міститься в матеріалах справи.
Таким чином, на виконання вимог Порядку № 509, відповідач повідомив позивача про розгляд справи стосовно накладення штрафу в межах визначених строків.
Окрім того, відповідно п.п. 1, 2 п. 1 та п. 2 Розділу 2 Наказу Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013 року «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень», Нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.
Також, суд зазначає, що законодавством не встановлено обов`язку відповідача контролювати час отримання позивачем Рішення про розгляд справи про накладення штрафу, і як наслідок відстрочувати розгляд справи про накладення штрафу.
Відповідно до п. 5 Порядку № 509 у разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.
За приписами абз. 2, 4 п. 8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Таким чином, на підставі Акту інспекційного відвідування №ДН1899/1752/АВ була винесена постанова про накладення штрафу від 23.04.2019 року № ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376 за порушення ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п. 4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

За приписами ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі Порядок № 1078).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

У разі коли особа працює та отримує інший грошовий дохід, насамперед індексується оплата праці. Якщо така особа працює і одночасно навчається за денною формою навчання або з відривом від виробництва у клінічній ординатурі, аспірантурі і докторантурі, насамперед індексується стипендія.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 28.04.2016 року № 201/10/137-16, якщо розмір заробітної плати не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення заробітної плати, сума розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Так, судом встановлено, що у грудні 2018 року позивачем не нараховано різницю недоплати індексації працівникам: ОСОБА_2 , кухар; ОСОБА_3 , кухар; ОСОБА_4 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_5 , мийник посуду; ОСОБА_6 , диспетчер; ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_9 , кухар, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», п. 4 Порядку № 1078.

Суд зазначає, що індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.

Аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі № 816/2325/16.

Окрім того, як встановлено судом, що в ході інспекційного відвідування виявлено, що відповідно до табелів робочого часу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 тривалість роботи та оплата за роботу, при цьому, у святкові і неробочі дні у подвійному розмірі не нараховувалась за роботу 07 січня 2018 року (Різдво Христове), кожна по 168 годин, а саме:

- у січні 2018 року не здійснено оплату в подвійному розмірі ОСОБА_2 , кухарю, яка працювала у святковий день 07 січня (Різдво Христове), табельний номер № НОМЕР_2 ; оклад згідно штатного розпису 3780,00 грн., затверджений позивачем;

- у січні 2018 року не здійснено оплату в подвійному розмірі ОСОБА_4 , кухарю, яка працювала у святковий день 07 січня (Різдво Христове), табельний номер № НОМЕР_3 ; оклад згідно штатного розпису 3780,00 грн., затверджений позивачем;

- у січні 2018 року не здійснено оплату в подвійному розмірі ОСОБА_10 , кухарю, яка працювала у святковий день 07 січня (Різдво Христове), табельний номер № НОМЕР_4 ; оклад згідно штатного розпису 3780,00 грн., затверджений позивачем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 107 Кодексу законів про працю України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:

1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;

2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;

3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно механічної помилки в табелі робочого часу щодо вищевказаних працівників, у зв`язку з необґрунтованістю.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що фактичне усунення недоліків позивачем суд розцінює як визнання вчинених порушень. Усунення виявлених порушень не звільняє позивача від сплати штрафу.

Суд критично ставиться до доводів позивача стосовно не роз`яснення останньому прав та обов`язків під час проведення інспекційного відвідування, оскільки з матеріалів справи, а саме, листа «Права та обов`язки об`єкта відвідування під час проведення інспекційних відвідувань або проведення невиїзних інспектувань», вбачається, що позивач відмовився від отримання вказаного документу, про що зроблено відповідний запис інспектором.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу Законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, сума штрафу становить 10*4173,00 грн.*9 = 375 570,00 грн., де 10 коефіцієнт (десятикратний розмір); 4173,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2019 року (у місячному розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»), 9 кількість осіб, стосовно яких виявлено порушення законодавства про працю.

Відповідно до ч. 3 ст. 265 Кодексу законів про працю України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Суд зазначає, що ні Кодекс законів про працю України, ні Порядок № 509 (який регламентує механізм накладення штрафів) не передбачають можливості звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності у виді штрафу внаслідок виконання ним вимог припису. Більше того, згідно з ч.7 ст.265 Кодексу законів про працю України сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю, тобто, Кодексом законів про працю України передбачено, як і невідворотність відповідальності за порушення законодавства про працю, так і обов`язок усунути виявлене в порушення законодавства.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до п. 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Представлені позивачем, докази щодо підтвердження позовних вимог, у своїй сукупності не дають підстав вважати, що рішення відповідача є неправомірними, а натомість вказують на те, що відповідачем таке рішення прийнято обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин суд зазначає, що на відповідача як суб`єкта владних повноважень, законом покладено тягар доведення обґрунтованості винесеного рішення, ним надано належні докази правомірності прийняття оскаржуваної постанови. Позивачем у ході судового розгляду не надано належних та достатніх доказів, що свідчили б про протиправність, прийнятої відповідачем, постанови про накладення штрафу від 23.04.2019 року № ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 23.04.2019 року № ДН1899/1752/АВ/МГ-ФС/376, є правомірною та скасуванню не підлягає.

З урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27.01.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька