Справа № 640/293/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/293/19 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Київської області про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у січні 2019 року звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Апеляційного суду Київської області, в якому з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог просила:

1) визнати протиправною бездіяльність керівника апарату Апеляційного суду Київської області Літвінової О. І. щодо незабезпечення належними умовами праці помічника судді ОСОБА_1. в період перебування в трудових відносинах з Апеляційним судом Київської області з 22 червня 2015 року по 02 січня 2018 року, дискримінаційною у формі утиску за ознаками внутрішньо переміщеної особи з інвалідністю;

2) визнати дії керівника апарату Апеляційного суду Київської області Літвінової О. І. під час винесення наказу від 27 листопада 2017 року № 703-ос/ка «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці працівникам суду» у розмірі 30 відсотків до посадового окладу помічникам суддів з 01 листопада до 29 грудня 2017 року та наказу від 28 листопада 2017 року № 756-ос/ка «Про преміювання працівників суду», яким встановлена щомісячна премія помічникам судді в розмірі 200 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час, по відношенню до помічника судді ОСОБА_1 протиправними, дискримінаційними у формі прямої дискримінації за ознакою внутрішньо переміщеної особи з інвалідністю;

3) зобов`язати Апеляційний суд Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01 листопада 2017 року по 29 грудня 2017 року з урахуванням недоотриманої премії у розмірі 200 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час за листопад 2017 року та недоотриманої надбавки у розмірі 30 відсотків до посадового окладу з 01 листопада до 29 грудня 2017 року з урахуванням раніше виплаченої заробітної плати за період з 01 листопада по 29 грудня 2017 року;

4) визнати недійсним, протиправним, дискримінаційним наказ в. о. керівника апарату Апеляційного суду Київської області Зельдич О. М. від 10 березня 2017 року № 150-ос-ка про продовження виконання обов`язків додаткового помічника судді ОСОБА_2. в частині строку до 31 грудня 2017 року, у формі прямої дискримінації за ознаками внутрішньо переміщеної особи з інвалідністю;

5) визнати трудовий договір, оформлений наказом від 10 березня 2017 року№ 150-ос-ка, про продовження виконання обов`язків додаткового помічника судді ОСОБА_2 безстроковим;

6) визнати протиправним наказ від 21 грудня 2017 року № 805-ос/ка в частині звільнення з займаної посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору;

7) скасувати наказ від 21 грудня 2017 року № 805-ос/ка в частині звільнення з займаної посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору;

8) зобов`язати Апеляційний суд Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку на підставі наказу від 09 лютого 2018 року № 74-ос/ка «Про внесення змін до наказу від 21 грудня 2017 року № 805-ос/ка» відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з урахуванням недоотриманої премії у розмірі 200 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час за листопад 2017 року та недоотриманої надбавки у розмірі 30 відсотків до посадового окладу з 01 листопада до 29 грудня 2017 року;

9) визнати протиправними дії Апеляційного суду Київської області щодо утримання з заробітної плати ОСОБА_1 як надлишково сплачених коштів за грудень 2017 року у сумі 9714,39 грн.;

10) стягнути з Апеляційного суду Київської області на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 9714,39 грн.;

11) поновити ОСОБА_1 на посаді помічника судді Апеляційного суду Київської області, додаткового помічника судді ОСОБА_2. з 02 січня 2018 року;

12) зобов`язати Апеляційний суд Київської області нарахувати та виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 02 січня 2018 року по день поновлення на посаді виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», враховуючи перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01 листопада 2017 року по 29 грудня 2017 року з урахуванням недоотриманої премії у розмірі 200 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час за листопад 2017 року та недоотриманої надбавки у розмірі 30 відсотків до посадового окладу з 01 листопада до 29 грудня 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року роз`єднано позовні вимоги за № 1, 2, 3, 8, 9, 10, виділивши їх у самостійне провадження.

Іншу частину позовних вимог ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року про залишення позову без розгляду скасовано, провадження у справі закрито.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року, справу направлено для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а у справах про звільнення з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених ч. ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що згідно табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 11.02.2018 року перебувала на робочому місці, була ознайомлена під підпис з оскаржуваними наказами, тобто дізналася про порушення своїх прав невідкладно після прийняття цих управлінських рішень та мала можливість звернутися до суду у місячний строк, тобто до 11.03.2018 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження у справі є дії керівника апарату Апеляційного суду Київської області Літвінової О.І. під час винесення наказу № 703-ос/ка від 27.11.2017 року «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці працівникам суду» у розмірі 30 % до посадового окладу помічникам суддів з 01.11.2017 року по 29.12.2017 року та наказу № 756-ос/кА від 28.11.2017 року «Про преміювання працівників суду» яким встановлена щомісячна премія помічникам судді в розмірі 200 % посадового окладу за фактично відпрацьований час по відношенню до помічника судді ОСОБА_1 , у формі прямої дискримінації за ознакою внутрішньо переміщеної особи з інвалідністю; наказ виконуючого обов`язки керівника апарату Апеляційного суду Київської області Зельдич О.М. № 150-ос-ка від 10.03.2017 року про продовження виконання обов`язків додаткового помічника судді ОСОБА_2 . в частині строку до 31.12.2017 року недійсним, протиправним, дискримінаційним у формі прямої дискримінації за ознаками внутрішньо переміщеної особи з інвалідністю; наказ № 805-ос/кА від 21.12.2017 року в частині звільнення з займаної посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору; поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника судді Апеляційного суду Київської області виконуючої обов`язки додаткового помічника судді ОСОБА_2 з 02.01.2018 року та зобов`язання Апеляційного суду Київської області; нарахування та виплата середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 02.01.2018 по день поновлення на посаді виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати2, враховуючи перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.11.2017 року по 29.12.2017 року з урахуванням недоотриманої премії у розмірі 200 % посадового окладу за фактично відпрацьований час за листопад 2017 року та недоотриманої надбавки у розмірі 30 % до посадового окладу з 01.11.2017 року до 29.12.2017 року.

З усіма оскаржуваними наказами позивачка була ознайомлена під підпис та дізналася про порушення своїх прав невідкладно після прийняття цих управлінських рішень. Вказані обставини ОСОБА_1 не заперечуються.

Водночас, адміністративний позов до Окружного адміністративного суду міста Києва позивачка подала лише у січні 2019 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом позивачка зазначила, що на початку січня 2018 року вона звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з метою захисту порушених прав та чекала результатів розгляду звернення. Відповідь на своє звернення отримала лише 29.12.2018 року. Також вказала, що в період з 03.08.2018 року по 21.11.2018 року знаходилась на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. З 26.11.2018 року з нею стався нещасний випадок на виробництві та вона перебувала на лікарняному до 29.11.2018 року.

Дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що вказані позивачкою причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки з матеріалів справи не вбачається обставин, які заважали б позивачці та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.

Колегія суддів зазначає, що звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відносно дій керівника апарату не може свідчити про існування об`єктивних перешкод для подання позивачкою адміністративного позову у визначений законодавством строк.

До того ж, як свідчать матеріали справи відповідь на звернення ОСОБА_1 Секретаріатом уповноваженого Верховною Ради України у прав людини була складена 15 червня 2018 року за № 2/7-Х308031.18-4/26-158.

Позивачка з проханням про отримання результатів розгляду її звернення щодо дискримінаційних дій та рішень керівництва Апеляційного суду Київської області за ознакою інвалідності або за ознакою походження звернулась до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини лише 13 грудня 2018 року, тобто через півроку після складання вказаної відповіді.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереробними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Враховуючи те, що з усіма оскаржуваними наказами позивачка була ознайомлена під підпис та дізналася про порушення своїх прав у лютому 2018 року, а з позовом щодо оскарження таких наказі звернулася до суду у січні 2019 року, тобто більш ніж як через одинадцять місяців з моменту коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а також те, що позивачка не наводить обставин з посиланнями на докази, які б свідчили про наявність непереборних обставин, що позбавляли її можливості оскаржити ці накази, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про пропуск позивачкою встановленого законом місячного строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, адже оскаржувану ухвалу від 25 лютого 2019 року суд першої інстанції постановив з дотриманням норм процесуального права, викладені у скарзі міркування та твердження позивача не спростовують правильності висновків суду.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23.01.2020 року

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

Є.І. Мєзєнцев