Справа № 460/3496/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2020 року м. Рівне №460/3496/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі ГУПФ України у Рівненській області, Відповідач) в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії по інвалідності пов`язаній з Чорнобильською катастрофою та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 08.04.2011 року по справі №1718/2-а-655/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011 в справі №1718/2-а-655/11;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Рівненській області здійснити відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 08.04.2011 року по справі №1718/2-а-655/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011 в справі №1718/2-а-655/11 перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, пов`язаній із чорнобильською катастрофою та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст.50, 54 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" з урахуванням прожиткового мінімуму за кожний відповідний період, вказаний у судових рішеннях.

Ухвалою судді від 28.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що не погоджується з діями відповідача при здійснення перерахунку пенсії вчиненими відповідачем на виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 08.04.2011 року по справі №1718/2-а-655/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011 в справі №1718/2-а-655/11. Наголошує, що на виконання прийнятих на її користь судових рішень Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області 16.07.2019 перерахувало їй 63379,02 грн. основної та додаткової пенсії, однак доплата до пенсії відповідно до ст.39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" їй досі по судовому рішенню не виплачена. При цьому у відповідь на заяву позивача відповідачем у листі від 17.09.2019 №1560/20.19 Сарненський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області було вказано, що розрахунок пенсії проводився із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних громадян на періоди винесення рішення суду, зазначивши розміри цього прожиткового мінімуму за період з 01.07.2010 по 01.10.2011. Однак вказане не відповідає дійсності і розходиться з даними у таблиці долученій до відповіді. Враховуючи викладене позивач вважає, що відповідачем здійснено неправильний перерахунок її пенсії на виконання вищевказаних судових рішень.

Відповідач позову не визнав. Подав на адресу суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що позивачем порушено строки звернення до суду з цим позовом, та не надано доказів поважності пропуску цього строку. Вказує, що на виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження та перераховано позивачу 63379,02 грн та, відповідно закрито виконавче провадження в зв`язку з повним виконанням рішення суду. Вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

З`ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2011 року у справі № 1718/2-а-622/11 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління ПФУ в Сарненському районі в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 пенсії в передбаченому законом розмірі як інваліду ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою за період з 01.09.2010 р. по 28.02.2011 р. Зобов`язано управління ПФУ в Сарненському районі провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, пов`язану з Чорнобильською катастрофою з розрахунку шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 50% пенсії за віком за період з 01.09.2010 р. по 28.02.2011 р. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком щомісячно і додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком щомісячно, починаючи з 01.03.2011 року по 12.04.2011 року. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі, яка полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01.09.2010 р. по 28.02.2011 року доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.09.2010 р. по 28.02.2011 року доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат, починаючи з 01.03.2011 р. по 12.04.2011 р. В позові про нарахування та виплату довічно ОСОБА_1 пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком і додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а також доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відмовлено.

Відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області - залишено без задоволення. Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 08.04.2011 року у частині зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області здійснити за період з 01.09.2010 року по 08.04.2011 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи змінено. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії відповідно до ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01.09.2010р. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01.09.2010р.

Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Як видно із матеріалів справи, на виконання вказаних рішень працівниками відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 131843 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача.

Позивач не погоджуючись з вказаними розпорядженнями в частині визначення розміру пенсії звернувся до суду за захистом свого права.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із визначеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

Про обов`язковість судових рішень вказано у Конституції України.

Так, відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2, 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення закріплені у статті 370 КАС України, згідно із якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказані норми кореспондуються із нормами частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Статтею 383 КАС України передбачено можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, вказаною нормою визначено особливий порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, який здійснюється судом в процесі контролю за виконанням судових рішень.

Суд при вирішенні спору повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме те, які рішення, дії чи бездіяльність відповідача призвела до порушення прав позивача, чи такі пов`язані з виконанням рішення суду, чи вчинені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

Вказана позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №806/3099/17 (№К/9901/50917/18).

Суд також враховує позицію Верховного суду у постанові від 27.11.2018 по справі №520/11892/17, згідно із якою, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Проаналізувавши наведені вище норми законодавства, правові позиції Верховного Суду та обставини справи, суд встановив, що предметом позову у даній справі є оскарження дій відповідача про перерахунок пенсії позивачу, винесених на виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2011 року у справі №1718/2-а-622/11.

Вказана постанова залишена змінена постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 р, відтак набрала законної сили.

Позивач в позовній заяві зазначила, що відповідач при виконанні постанови Сарненського районного суду Рівненської від 12 квітня 2011 року у справі №1718/2-а-622/11, а саме при проведенні перерахунку пенсії застосував прожитковий мінімум для працездатних громадян на періоди винесення рішення суду зазначивши розміри такого прожиткового мінімуму з 01.07.2010 по 01.10.2011, однак з наявної у листі таблиці вбачається, що в лютому та березні 2011 року розмір нарахованої позивачу пенсії є меншим ніж у січні 2011, розмір нарахованої пенсії у червні 2011 є меншим ніж у травні 2011, проте, у кожному наступному місяців якому прожитковий мінімум збільшувався б розмір пенсії так само зростав би, однак як видно із таблиці відповідача розмір пенсії позивача в наступних місяцях був меншим ніж у попередніх. У зв`язку з цим, позивач вважає, що у такому випадку виникли нові правовідносини пов`язані із перерахунком її пенсії на виконання рішення судів.

Водночас, суд зазначає, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду відповідача зобов`язано, зокрема, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії та доплати відповідно до ст.ст.39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.09.2010 р.

Судом встановлено, що у даній справі позивач оскаржує та просить визнати протиправними дії відповідача, які винесені ним на виконання рішення суду, а не у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

Таким чином, фактичний зміст правовідносин, що виникли між сторонами, полягає у контролі за виконанням вказаних вище судових рішень в адміністративній справі № 1718/2-а-622/11.

Як уже зазначалося, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зміст такої заяви, порядок її подання і судового розгляду визначені частинами 2 6 статті 383 КАС України.

Отже, у разі протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача суб`єкта владних повноважень, при виконанні рішення в адміністративній справі, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву, а не новий адміністративний позов.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обрання позивачем невірного способу захисту порушених прав, і як наслідок відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії по інвалідності пов`язаній з Чорнобильською катастрофою та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 08.04.2011 року по справі №1718/2-а-655/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011 в справі №1718/2-а-655/11.

Оскільки друга позовна вимога - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Рівненській області здійснити відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 08.04.2011 року по справі №1718/2-а-655/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011 в справі №1718/2-а-655/11 перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, пов`язаній із чорнобильською катастрофою та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст.50, 54 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" з урахуванням прожиткового мінімуму за кожний відповідний період, вказаний у судових рішеннях є похідною від першої позовної вимоги, яка визнана судом безпідставною через неправильно обраний Позивачем спосіб захисту, така також до задоволення не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу, що стаття 383 КАС України не містить припису про те, до якого за підсудністю суду належить подавати заяви.

Так, статтею 20 КАС України у редакції після 15.12.2017 чітко розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів. Водночас у цій статті не має однозначного виразного положення про те, що заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, підсудна місцевим загальним судам як адміністративним судам, а якщо ні, то підсудна (підвідомча) окружним адміністративним судам, яким відповідно до частини другої цієї статті підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Для розмежування предметної юрисдикції адміністративних спорів справ у цій нормі права використовується критерій змісту (характеру) правовідносин, у яких виник публічно-правовий спір. Правила цієї норми застосовуються насамперед тоді, коли виникає спір і суб`єкти адміністративного права реалізують право на звернення до адміністративного суду з метою ефективного захисту своїх прав, свобод та інтересів. Якщо норми КАС встановлюють окремі правила, які визначають підсудність розгляду певних заяви, перевагу мають положення, які визначають таку підсудність.

Виходячи з наведеного, правила статті 20 КАС України належить застосувати у всіх випадках, коли положення цього Кодексу не визначають підсудність для передбаченої у ньому категорії заяв, клопотань чи звернень. Приміром, підпунктами 18.1, 18.2, 18.4 пункту 18 Перехідних положень КАС України передбачено, що оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, саме судами, які здійснювали розгляд справи як суд першої інстанції.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що оскільки позивач оскаржує дії відповідача суб`єкта владних повноважень при виконанні ним рішення суду, заява в порядку статті 383 КАС України повинна подаватися до суду, який виніс таке рішення.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висвітленою у постанові від 13.09.2018 у справі № 636/3448/16-а (№ К/9901/55324/18).

Щодо покликання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду то суд зазначає, що лише з листа територіального підрозділу відповідача від 17.09.2019 позивач дізналась який прожитковий мінімум був використаний пенсійним органом при проведення перерахунку її пенсії проведеного на виконання рішення судів та встановила розбіжності із доданої до нього таблиці. За захистом порушених прав та інтересів з цим позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 20.11.2019, тобто, з дотриманням шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, а тому такі доводи відповідача є безпідставними.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 січня 2020 року.

Суддя Махаринець Д.Є.