Справа № 520/940/2020
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

27 січня 2020 р.Справа № 520/940/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Полях Н.А., розглянувши заяву про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Київської області, Генеральної прокуратури України, Прокурора Харківської області, Міністерства внутрішніх справ, Державної казначейської служби України, Управління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Київській області про визнання протиправними рішень, визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Прокуратури Київської області, Генеральної прокуратури України, Прокурора Харківської області, Міністерства внутрішніх справ, Державної казначейської служби України, Управління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Київській області про визнання протиправними рішень, визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії.

Разом із позовною заявою позивачем надано клопотання про забезпечення позову.

Суд, дослідивши вказане клопотання про забезпечення позову зазначає, що воно має бути повернуто без розгляду з огляду на таке.

Стаття 152 КАС України визначає зміст і форму заяви про забезпечення позову. Дослідивши подану заяву, суд зазначає, що вона ані за формою, ані за змістом не відповідає приписам адміністративного процесуального законодавства.

Окрім того, суд зазначає, що для розгляду забезпечення в порядку ст. 153 та 154 КАС України, позивач повинен був подати окрему заяву про забезпечення позову.

Згідно п.п. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,3 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2 102,00 гривні. Отже за подання заяви про забезпечення позову потрібно було сплатити 630,60 грн., та надати квитанцію про сплату судового збору. Проте заявником не надано доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Вказане прямо суперечить вимогам ч. 4 ст. 152 КАС України.

При цьому, в позовній заяві міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та посилання позивача на той факт, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір".

Суд зазначає, що в межах даної справи позивачем оскаржується незаконні дії відповідачів. При цьому, в силу положень п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання: заяви про встановлення факту каліцтва, якщо це необхідно для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Однак, позивачем не заявлено вимог про встановлення факту каліцтва, необхідного для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Суд зазначає, що в даному випадку відсутні умови, викладені в п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір".

В матеріалах справи мітиться клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне. В обґрунтування клопотання в частині відстрочення сплати судового збору позивачем вказано, що майновий стан позивача незадовільний та на протязі 2019 року не отримував достатній дохід який дозволив позивачу сплатити судовий збір за подання даного позову, а також вказав, що отриманий дохід склав в розмірі 2500 грн. Дослідивши заявлене клопотання, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, суд зауважує, що особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідні клопотання і документи, які свідчили би про поганий майновий стан (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію тощо).

Відповідно до приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору, відстрочити сплату судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Отже, у розумінні приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що в якості підстави для звільнення від сплати судового збору позивач посилається на обставини того, що її майновий стан не дозволяє сплатити зазначені судові витрати внаслідок того, що на протязі 2019 року не отримував достатній дохід який дозволив позивачу сплатити судовий збір за подання даного позову, а також вказав, що отриманий дохід склав в розмірі 2500 грн. При цьому, суд зазначає, що на підтвердження вказаних обставин позивачем до суду не надано жодного належного доказу на підтвердження обставин неможливості сплати судового збору позивачем.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що оскільки позивачем не надано відповідної довідки про доходи від контролюючого органу, яка б підтверджувала його майновий стан щодо неможливості слати судового збору відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", то відсутні підстави для задоволення клопотання про відстрочення від сплати судового збору. Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

У справі "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia, заява № 26746/05, п. 108-112) Суд нагадує, право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб (Ashingdane v. the United Kingdom, 8225/78, п. 57).

Відповідно до ч. 7 ст. 154 КАС України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Разом з цим, суддя зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 169 КАС України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

З огляду на наведене, враховуючи, що позивачем в порушення вимог ч. 4 ст. 152 КАС України не надано доказів сплати судового збору, а суддя не має права на залишення такої заяви без руху, наявні підстави для застосування наслідків недодержання вимог ст. 152 КАС України, визначених ч. 7 ст. 154 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, 154, 169, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297, п.15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - повернути без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Полях Н.А.