Справа № 593/1450/19
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/2/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"10" січня 2020 р.

в складі:

головуючого судді Німко Н.П.

при секретарі судового засідання Макійчук Г.Р.

з участю:

позивачки Лях О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідачів поліцейського СРПП №-3 Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області Вітушинської Христини Петрівни, Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в Бережанський районний суд Тернопільської області із позовом до відповідачів - поліцейського СРПП №3 Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Вітушинської Христини Петрівни (далі - Відповідач 1), Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - Відповідач 2), Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - Відповідач 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення й просила суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО18 №499533 від 24 жовтня 2019 року, справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП щодо неї закрити за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 24 жовтня 2019 року, вона, рухаючись автодорогою М-12 ділянка 110 км близько 15:09 год. була зупинена поліцейським СРПП №3 Козівського ВП Бережанського ВП ГКНП в Тернопільській області сержантом поліції Вітушинською Х., яка винесла постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, а сама: за керування автомобілем без увімкненого світла ближніх фар або денних ходових вогників у світлу пору доби. Позивачка вважає вказану постанову необгрунтованою та такою, що винесена із порушенням норм процесуального права. Зазначає, що 24 жовтня 2019 року о 15 год. 09 хв. нам 110 м автомобільної дороги М-12, вона дійсно керувала автомобілем Сitroen С3, д.н.з. НОМЕР_1 з вимкненим ближнім світлом фар і була зупинена Відповідачем 1, яка повідомила їй, що відповідно до п.9.8 ПДР з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Враховуючи відсутність в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів, порушення п.9.8 ПДР було негайно усунуто нею на місці шляхом уввімкнення ближнього світла фар. Ваказує, що Відповідачем 1 невірно кваліфіковано її дії та помилково притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 КУпАП. Таке рішення Відповідача 1 порушує її права, оскільки сплата штрафу створить для неї (позивачки) необгрунтовані матеріальні втрати.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року у справі відкрито провадження.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 у своєму вступному слові суду пояснила, що за обставин, вказаних у оскаржуваній постанові, вона здійснювала рух автомобілем, керуючи ним, як водій і її було зупинено працівником поліції - Відповідачем 1, яка повідомила, що на її автомобілі не горить габарит з правого боку. Коли вона вийшла з авто, то побачила, що габарит дійсно не горів, але на показниках в салоні авто все було в порядку; після цього на неї було складено постанову про накладення адміністративного стягнення, хоча вона просила про попередження. Потім вона поїхала до свого майстра в смт.Козові, він усунув всі несправності і повідомив, що у габариті не було контакту через потрапляння в дорожні вибоїни. Пояснила, що звернулася в суд із позовом, оскільки не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, тому що вона не бачила, що габарит не був включений, а денні ходові вогні були на її автомобілі увімкненні. Просить скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення, оскільки в неї невелика пенсія і вона не має змоги сплатити штраф. На запитання суду щодо обставин та посилань, зазначених у позові, не змогла пояснити їх розбіжності із її поясненнями у вступному слові у судовому засіданні, визнала, що позов підписала вона і фари (денні ходові вогні) за обставин, зазначених у її позові, дійсно не були увімкнені, і у позові вона фактично оспорює лише правильність кваліфікації її дій Відповідачем 1.

Відповідач 1 - поліцейський СРПП №3 Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Вітушинська Христина Петрівна у судове засідання не з?явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Подала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності.

Відповідач 2 - представник Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції у судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленем про час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подав, як і не подав жодних заяв по суті справи.

Відповідач 3 - представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з?явився. Направив на адресу суду відзив на позов, в якому зазначив, що позов ОСОБА_1 не визнає, оскільки та у своєму позові фактично не заперечує факту порушення нею п.9.8 ПДР України та вказує на те, що на її думку за дане правопорушення настає відповідальність за ст.125 КУпАП, що не відповідає дійсності та законодавству України, просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, а справу слухати у його відсутності.

Суд, заслухавши вступне слово позивачки ОСОБА_1 , оголосивши позовну заяву, всебічно перевіривши матеріали справи, докази, надані по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню із таких підстав.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 9.8 ПДР визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, в тому числі, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №499533 від 24 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме: неувімкнення денних ходових вогнів або ближнього світла фар.

У позовній заяві позивачка вказує, що 24 жовтня 2019 року о 15:09 год. керувала автомобілем з вимкненим ближнім світлом фар і була зупинена Відповідачем, після зупинки її транспортного засобу вона негайно усунула порушення, шляхом уввімкнення ближнього світла фар, оскільки у конструкції її транспортного засобу відсутні денні ходові вогні.

Позивачем не оспорюється сам факт порушення правил дорожнього руху, а її доводи, наведені у позовній заяві, зводяться до невірної кваліфікації її дій відповідно до КУпАП.

Окрім цього, у судовому засіданні, позивачкою надані пояснення іншого змісту, аніж ті, що містяться у позовній заяві, зокрема, позивачка пояснила, що на її транспортному засобі не горів правий габарит, поряд з цим факт керування за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, із вимкненими денними ходовими вогнями не заперечила.

Доводи позивачки щодо невірної кваліфікації таких її дій за ч.2 ст.122 КУпАП не мають об`єктивного обґрунтування, оскільки саме ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами.

Так, згідно п.1.10 ПДР, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Ближнє світло фар також відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Пункт 9.8 ПДР фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 цього Кодексу, як вважає позивачка.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.05.2018 по справі №726/786/17 та від 07.02.2018 по справі №285/1619/17.

Не заслуговують на увагу посилання позивачки на те, що за вказане адміністративне правопорушення підлягає застосування адмніністративне стягнення у вигляді попередження згідно ст.125 КУпАП, оскільки нормою ст.125 КУпАП передбачено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частин 1 і 2 ст.129, статтями 139 і 140 цього Кодексу - тягнуть за собою попередження. Однак, позивачку притягнуто до адміністративної відповідльносіті за ч.2 ст.122 КУпАП, яка входить до переліку статей, визначених у ст.125 КУпАП, до якої не підлягає застосуванню адміністративне стягнення у вигляді попередженя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено належними та допустими доказами у справі неправильності кваліфікації її дій, вказаних в оскаржуваній постанові за ч.2 ст.122 КУпАП, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.6, 9, 241-247, 255, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідачів поліцейського СРПП №-3 Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області Вітушинської Христини Петрівни, Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ДПО18 №-499533 від 24 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, прийняту поліцейським СРПП №-3 Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області Вітушинською Христиною Петрівною та застосування до позивачки адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 коп. за необґрунтованістю заявлених вимог.

Повний текст судового рішення, в силу положень ч.3 ст. 243 КАС України складено 14 січня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко