Справа № 753/4974/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/4974/19 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Чаку Є.В.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження, суддя Погрібніченко І.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату загальної суми недорахованих виплат за період з 23 листопада 2017 року по 06 березня 2019 року та продовжувати виплату пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у протиправному зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 24 листопада 2017 року до 5397, 31 грн., зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, що утворилась за період з 24 листопада 2017 року по дату ухвалення рішення у даній справі - 25 вересня 2019 року, з урахуванням виплачених сум, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати у подальшому виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, тобто 6 150, 45 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2019 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що оскільки постановою Дарницького районного суду м. Києва зобов`язання, щодо здійснення перерахунку визначено за період з 15.06.2015 по теперішній час, ділення «інших виплат» на 24 здійснено тільки за період з 15.08.2015 по 23.11.2017 (дату винесення постанови Дарницького районного суду м. Києва), аналогічно проведено нарахування індексації, а з 24.11.2017 сума «інших виплат» приведена у відповідність до законодавства (Постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016) і розділена на 60, а також з цієї дати скасовано нарахування суми індексації, що призвело до зменшення суми заробітку і суми пенсії.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції зобов`язав здійснювати виплату пенсії в подальшому у конкретному розмірі, а саме 6 150,45 грн., однак, вирішення питання про виплату пенсії та визначення суми пенсії, розміру який підлягає до виплати та визначення суми заборгованості по виплаті - це виключно прерогатива пенсійного органу. Визначення суми пенсії, на отримання якої має гр. ОСОБА_1 , належить виключно до повноважень Управління і тому суд не може зобов`язати виплачувати конкретну суму пенсії, а має враховувати та зобов`язати саме здійснити перерахунок і виплату пенсії.

08.01.2020 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_1 просить відмовити в апеляційній скарзі та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року, оскільки таке є законним та обґрунтованим.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 08 грудня 2010 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за віком, як держслужбовець, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року у справі №753/2988/16-а (залишеною ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року) адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві задоволено, зобов`язано Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та її виплату з урахуванням інших виплат, на які нараховувався збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (матеріальної допомоги на оздоровлення, іншої матеріальної допомоги та індексації сум заробітної плати) із розрахунку 90 відсотків розміру заробітної плати у відповідності зі статтею 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням раніше виплачених сум.

Додатковою постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року (справа №753/21455/16-а) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено, ухвалено додаткову постанову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, яким зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та її виплату з урахуванням інших виплат, на які нараховувався збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (матеріальної допомоги на оздоровлення, іншої матеріальної допомоги та індексації сум заробітної плати) із розрахунку 90 відсотків розміру заробітної плати у відповідності зі статтею 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 15 серпня 2015 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року (справа №753/21455/16-а) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії в частині вимог за період з 08 грудня 2010 року по 14 серпня 2015 року - залишено без розгляду.

У подальшому, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року у справі №753/16943/17 задоволено позов ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві та визнано неправомірними дії Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування положень Постанови КМУ №112 та поділі загальних суму «інших виплат» на 60, та дії щодо зміни раніше визначеного базового місяця індексації пенсії - з листопада 2010 року на серпень 2015 року в ході виконання Постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016року по справі № 753/2988/16-а та зобов`язано Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в ході виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року по справі № 753/2988/16-а з урахуванням загальної суми «інших виплат» за період з 15 серпня 2015 року по теперішній час згідно постанови КМУ №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», розділивши їх на 24, зобов`язано Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та відновити сплату індексації пенсії за період з 15 серпня 2015 року по теперішній час без зміни базового місяця, відповідно до вимог ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (із змінами) та виплатити її, з урахуванням раніше сплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві листом від 24 вересня 2018 року за вих.№82175/02 повідомило позивача про те, що відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року та додаткової постанови суду від 19 грудня 2016 року зобов`язано провести перерахунок пенсії державного службовця з урахуванням інших виплат, зокрема, матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі - 5570, 84 грн. за серпень 2009 року, 4 463, 48 грн. - за червень 2010 року, іншої матеріальної допомоги в сумі 5 688, 92 грн. за квітень 2009 року, в сумі 5 298, 36 грн. за жовтень 2010 року, суми індексації в сумі 1 611, 61 грн. за період з 01 грудня 2008 року по 30 листопада 2010 року.

Крім цього, згідно довідки про заробітну плату №1032/П/05-027 від 06 грудня 2010 року включені посадовий оклад - 1 340, 00 грн., надбавка за ранг - 130, 00 грн., надбавка за вислугу років - 588, 00 грн. Згідно довідки про заробітну плату №1031/П/05-027 від 06 грудня 2010 року включені надбавка за високі досягнення в загальній сумі 24 323, 60 грн., премія в сумі 61 159, 32 грн.

Також, з вказаного листа вбачається, що відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року зобов`язано здійснити перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат» за період з 15 серпня 2015 року по теперішній час, розділивши їх на 24, тому ділення «інших виплат» на 24 здійснено тільки з 15 серпня 2015 року по 23 листопада 2017 року, аналогічно проведено нарахування індексації. З 24 листопада 2017 року сума «інших виплат» приведена у відповідність до законодавства і розділена на 60, а також, з цієї дати скасовано нарахування суми індексації, що призвело до зменшення суми заробітку і суми пенсії (а.с.15, т.1).

10 жовтня 2018 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у м. Києві з заявою, у якій просила провести належним чином перерахунок її пенсії та надати копію детального розрахунку і нарахованих сум пенсії за періоди з 15 серпня 2015 року по 23 листопада 2017 року та з 23 листопада 2017 року по 30 вересня 2018 року (а.с.17, т.1).

ГУ ПФУ у м. Києві листом від 05 листопада 2018 року за вих.№105323/02/17-80/3 повідомило позивача про те, що при перевірці пенсійної справи було встановлено, що невірно визначено заробітну плату для обчислення розміру пенсії. Головним управлінням матеріали пенсійної справи приведено у відповідність до норм чинного законодавства. Кошти по перерахунку будуть нараховані на наступний виплатний період (а.с.16, т.1).

Також, листом від 10 січня 2019 року за вих. №5610/02/П-80/4 ГУ ПФУ у м. Києві повідомило позивача про те, що розмір пенсії з 15 серпня 2015 року по 23 листопада 2017 року склав 6 150, 45 грн., де 5 906, 56 грн. - основний розмір пенсії; 243, 89 грн. - фіксована сума індексації. Розмір пенсії з 24 листопада 2017 року складає 5 397, 31 грн. (а.с.18, т.1).

Незгода позивача із вказаним розрахунком пенсії зумовила її звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що загальний розмір пенсії призначеної позивачу з 08 грудня 2010 року, з урахуванням суми індексації повинен становити 6 150, 45 грн. і наведений розмір пенсії позивача є тим розміром пенсії, що повинен виплачуватись позивачу щомісячно з моменту її призначення, тобто з 08 грудня 2010 року, а зменшення ГУ ПФУ у м. Києві з 24 листопада 2017 року розміру пенсії позивача до 5 397, 31 грн. у зв`язку із закінченням строку дії судового рішення є протиправним,

Так, у зв`язку з невірним визначенням відповідачем розміру пенсії позивача при її призначенні, за період з 08 грудня 2015 року по дату прийняття постанови, тобто 23 листопада 2017 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з виплати різниці належної йому пенсії та вже виплаченої відповідачем. Відповідач, зменшуючи з 24 листопада 2019 року пенсію позивача до 5 397, 31 грн., та фактично виплачуючи її у розмірі 5 373, 14 грн., діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Так, відповідач, обґрунтовуючи правомірність зменшення розміру пенсії позивача, посилається на те, що на виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року перерахунок пенсії позивача та нарахування індексації було здійснено з 15 серпня 2015 року по дату прийняття постанови - 23 листопада 2017 року, та її розмір у вказаний період становив 6 150, 45 грн., а з 24 листопада 2017 року сума «інших виплат» приведена у відповідність до законодавства, розділена на 60 та скасовано нарахування суми індексації, що призвело до зменшення розміру пенсії, який склав 5 397, 31 грн.

Щодо правомірності такого зменшення розміру пенсії позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії з 24 листопада 2017 року, відповідачем було застосовано Постанову Кабінету Міністрів України №112 від 25.03.2014.

Так як перерахунок пенсії ОСОБА_1 був пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, то правовідносини, що виникли у зв`язку з цим, регулюються законодавством, чинним на момент призначення пенсії.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закон України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Таким чином, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З наведених положень вбачається, що матеріальна допомога, індексація заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Разом з тим, стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, аналізуючи положення статті 37 Закону України «Про державну службу», статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», дійшла висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога та індексація включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Так, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року у справі №753/2988/16-а зобов`язано Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та її виплату з урахуванням інших виплат, на які нараховувався збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (матеріальної допомоги на оздоровлення, іншої матеріальної допомоги та індексації сум заробітної плати) із розрахунку 90 відсотків розміру заробітної плати у відповідності зі статтею 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням раніше виплачених сум.

На час призначення пенсії позивачу - 08.12.2010 чинною була постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», пунктом 1 якої передбачено установити, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням загальної суми «інших виплат» за період з 15 серпня 2015 року по теперішній час згідно постанови Кабінету Міністрів України № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», розділивши їх на 24, відновивши сплату індексації пенсії за період з 15 серпня 2015 року по теперішній час без зміни базового місяця, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (із змінами).

Як вбачається з матеріалів справи, та, зокрема, копії пенсійної справи, яка міститься в матеріалах справи та листа ГУ ПФУ у м. Києві від 24 вересня 2018 року за вих. №82175/02, при здійсненні перерахунку неправомірно призначеної пенсії позивача, за основу брались довідки про заробітну плату №1032/П/05-027 від 06 грудня 2010 року та №1031/П/05-027 від 06 грудня 2010 року згідно з якими до заробітку для обчислення заробітної плати включені наступні суми, зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення - 5 570, 84 грн. за серпень 2009 року; 4 463, 48 грн. за червень 2010 року; 5 688, 92 грн. за квітень 2009 року; 5 298, 36 грн. за жовтень 2010 року, які були взяті лише за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, що підтверджується також і довідкою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про заробітку плату ОСОБА_1 №161/П/26-59-05-27 від 13.01.2016

Із вказаного слідує, що обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця позивачу має бути здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1 , про що зазначалося і у постанові Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року.

Оскільки вищезазначеною постановою підтверджено право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення та застережено про недопустимість звуження соціальних гарантій, то визначення середньомісячної суми, зазначеної в довідці про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, виданій ОСОБА_1 , визначається діленням загальної суми виплат на 24, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 865.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 червня 2018 року у справі №554/10402/16-а.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, відповідно до п. 4 якого пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що інших довідок за більший період (останніх 60 календарних місяців роботи) з включенням у такі довідки всіх складових, належних для призначення пенсії позивачу, матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів наголошує, що Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, застосовується при призначенні пенсії а не при перерахунку, та не може мати зворотну дії в часі, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, та, оскільки відповідач застосував нові норми до правовідносин, які виникли до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, колегія суддів вважає вказані дії неправомірними.

Крім того, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі - Закон №1282-XII, у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу - 08 грудня 2010 року).

Згідно з частинами 1 та 5 статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

За змістом статті 4 зазначеного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закон.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 5 Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Тобто, у разі підвищення пенсії встановлюється новий базовий місяць для проведення її індексації.

Водночас, у даній ситуації фактично відбулося не збільшення пенсії позивача, а приведення її у відповідність до вимог чинного законодавства, оскільки встановлено, що при призначенні пенсії позивачу у грудні 2010 року відповідачем неправомірно не були включено до заробітку ОСОБА_1 окремі складові заробітної плати.

Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з невірним розрахунком Лівобережним об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві пенсії позивача при її призначенні, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням інших виплат, на які нараховувався збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, іншої матеріальної допомоги та індексації сум заробітної плати, із розрахунку 90 відсотків розміру заробітної плати у відповідності зі статтею 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 15 серпня 2015 року.

Крім того, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням загальної суми «інших виплат» за період з 15 серпня 2015 року по теперішній час згідно постанови Кабінету Міністрів України № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», розділивши їх на 24, відновивши сплату індексації пенсії за період з 15 серпня 2015 року по теперішній час без зміни базового місяця, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (із змінами).

Так, для проведення перерахунку пенсії, позивачеві має була проведена індексація пенсії згідно базового місяця - грудень 2010 року.

Розмір фіксованої суми індексації становить 243, 89 грн., що зазначено відповідачем у листі від 10 січня 2019 року за вих. №5610/02/П-80/4.

Як вказує відповідач в апеляційній скарзі, у відзиві на позовну заяву та у листах, що надсилались позивачу, з 24 листопада 2017 року розмір пенсії позивача зменшено до 5 397, 31 грн. у зв`язку із закінченням строку дії Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року, та необхідністю приведення розміру пенсії позивача до вимог чинного законодавства, шляхом ділення суми «інших виплат», які отримувала позивач, на 60 та скасування нарахування суми індексації.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апелянта про те, що перерахунок та виплата пенсії позивачу на виконання рішення суду мала бути здійснена по дату винесення такого рішення - 23 листопада 2017 року, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п. 2, 3 ст. 116).

У рішенні від 2 березня 1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п. 3 ст. 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, норми чинного законодавства України та судова практика Європейського суду з прав людини допускають зміну Урядом механізму реалізації соціально-економічних прав громадян за умови збереження таких прав, а зобов`язання судом здійснювати виплату на невизначений термін чи задоволення вимог на майбутнє чи у подальшому здійснювати будь-яку конкретну виплату не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, правових висновках Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини та є безпідставними.

Разом з тим, як вже була вказано судом вище, зменшення розміру пенсії позивача до 5 397, 31 грн. у зв`язку із необхідністю приведення розміру пенсії позивача до вимог чинного законодавства, шляхом ділення суми «інших виплат», які отримувала позивач, на 60 та скасування нарахування суми індексації є протиправним, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у протиправному зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 24 листопада 2017 року до 5 397, 31 грн.

Разом з тим, щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, що утворилась за період з 24 листопада 2017 року по дату ухвалення рішення судом першої інстанції - 25 вересня 2019 року, з урахуванням виплачених сум., та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати у подальшому виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, тобто 6 150, 45 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так, в даному випадку, оскільки на виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року відповідач мав здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 15 серпня 2015 року «по теперішній час», тобто по дату ухвалення такої постанови, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», розділивши їх на 24, відновивши сплату індексації пенсії за період з 15 серпня 2015 року по теперішній час без зміни базового місяця, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (із змінами), та, такий згідно листа ГУ ПФУ у м. Києві від 10.01.2019 №5610/02/П-80/4, здійснено, і при цьому приведено пенсійну справу у відповідність до норм законодавства, та розмір пенсії при цьому з 15.08.2015 по 23.11.2017 склав 6150, 45 грн., то, колегія суддів приходить висновку, що з 24.11.2017 по дату прийняття рішення судом першої інстанції у даній справі - 25.09.2019, тобто за період, за який відповідач нараховував пенсію позивачу у розмірі 5397, 31 грн., необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням загальної суми «інших виплат» згідно постанови Кабінету Міністрів України № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», розділивши їх на 24, відновивши сплату індексації пенсії без зміни базового місяця, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (із змінами), та виплатити різницю між нарахованою сумою та фактично виплаченою, тобто змінити абзац третій резолютивною частини рішення суду першої інстанції, виклавши його в іншій редакції.

При цьому, визначення конкретної суми пенсії, яка підлягає нарахуванню та виплаті позивачу, то, колегія суддів зазначає, що вказане є дискреційними повноваженнями відповідача.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміється таке повноваження, яке надане певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один із кількох варіантів рішення.

Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законодавством порядку вирішує справи.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 за №13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визначається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Крім того, протягом часу, за який пенсія позивачу виплачувалася шляхом її розрахунку розділивши суму заробітної плати на 60, та без індексації пенсії, розмір пенсії міг змінюватися у зв`язку з внесенням змін до законодавства України (збільшення мінімального розміру пенсії, прожиткового мінімуму та інших надбавок) відповідно до якого розмір пенсії самого позивача також міг змінюватися.

Отже, визначення суми пенсії, на отримання якої має ОСОБА_1 , належить виключно до повноважень відповідача і тому суд не може зобов`язати виплачувати конкретну суму пенсії, а має зобов`язати саме здійснити нарахування та виплату пенсії.

Також, колегія суддів зазначає, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати у подальшому виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, тобто 6 150, 45 грн., підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвело до помилкового вирішення справи в частині висновків суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість по виплаті пенсії у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, що утворилась за період з 24 листопада 2017 року по дату ухвалення рішення у даній справі - 25 вересня 2019 року, а відтак, в цій частині резолютивна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні, та зобов`язання відповідача здійснювати у подальшому виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, тобто 6 150, 45 грн., а тому, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, що утворилась за період з 24 листопада 2017 року по дату ухвалення рішення у даній справі - 25 вересня 2019 року, з урахуванням виплачених сум змінити в резолютивній частині, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, з урахуванням загальної суми «інших виплат» згідно постанови Кабінету Міністрів України № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», розділивши їх на 24, відновивши сплату індексації пенсії без зміни базового місяця, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (із змінами), та виплатити різницю між нарахованою сумою та фактично виплаченою.»

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати у подальшому виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, визначеному постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, тобто 6 150, 45 грн. скасувати, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні такої вимоги відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді Є.В. Чаку

О.О. Беспалов