Справа № 160/12727/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2019 року АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. про стягнення виконавчого збору від 27.11.2019 у розмірі 128 944,99 грн. у виконавчому провадженні № 60723050;
- стягнути з Державного бюджета України на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» виконавчий збір у розмірі 128 944,99 грн., стягнутий на підставі постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. про стягнення виконавчого збору від 27.11.2019 року у розмірі 128 944,99 грн. у виконавчому провадженні №60723050.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» вважає дії Центрального відділу ДВС м. Дніпра щодо стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 128 944,99 грн неправомірними, а постанову про стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 №145-ІХ встановлено заборону вчиняти виконавчі дії стосовно Акціонерного товариства «Українська залізниця», а тому, позивач, з посиланням на пункт 9 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», зауважив, що всі відкриті станом на 20.10.2019 виконавчі провадження, в тому числі і ВП № 60723050, де боржником є АТ «Укрзалізниця», підлягають завершенню, а виконавчі документи - поверненню стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою суду від 20.12.2019 року позовна заява була залишена без руху.
Ухвалою суду від 27.12.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
14.01.2020 року відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки виконавчий збір стягнуто цілком правомірно, відповідно до вимог статтей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення виконавчого збору було винесено державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та вона не підлягає скасуванню.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 року по справі №904/330/19 первісний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт" про стягнення пені та зобов`язати вчинити дії - задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 1 921,00 грн - судового збору.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 788 000,00 грн та пені в сумі 492 465,00 грн - задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця» в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт" 788 000,00 грн безпідставно набутих коштів; 492 465,00 грн - пені; 19 206,98 грн - судового збору.
Постановою Центрального апеляційного суду від 09.10.2019 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 у справі №904/330/19 змінено частково в частині стягненої за зустрічним позовом пені та розподілу судових витрат, викладено абзаци п`ятий та шостий резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергостандарт» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення безпідставно набутих коштів 788 000,00 грн та пені 492 465,00 грн задовольнити частково.
В решті позову відмовити».
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
23.10.2019 року Господарським судом видано наказ № 904/330/19 про примусове виконання рішення.
27.11.2019 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Коваленко У.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № 60723050 на виконання судового наказу № 904/330/19 від 23.10.2019 року про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергостандарт» грошових коштів 788 000,00 грн, пені 482 434,94 грн, витрат по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви 19 014,91 грн, про що винесено відповідну постанову.
27.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 128 944,99 грн та винесено постанову про арешт коштів боржника.
28.11.2019 року АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» оскаржені до господарського Дніпропетровської області суду винесені державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт коштів боржника з підстав встановленої Законом від 02.10.2019 року №145-ІХ заборони вчиняти виконавчі дії стосовно АТ «Укрзалізниця».
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2019 року по справі №904/330/19 скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії та бездіяльність державного виконавця повернуто без розгляду. 05.12.2019 вищезазначену скаргу подано повторно. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 року по справі №904/330/19 відкладено вирішення питання про прийняття скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії та бездіяльність державного виконавця до повернення матеріалів справи №904/330/19 з Верховного суду.
04.12.2019 року стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» грошові кошти на загальну суму 1418 694,84 грн, що підтверджується платіжним дорученням №10 від 04.12.2019 року.
04.12.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 300,00 грн.
05.12.2019 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів та 06.12.2019 року виконавче провадження закінчено з підстав фактичного повного виконання рішення суду згідно п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
05.12.2019 року АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» до Господарського суду було подано скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця, якою боржник просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2019 року та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 27.11.2019 року вважаючи, що зазначені постанови винесені із порушенням норм діючого законодавства, а саме: 20.10.2019 року набрав чинності Закон України « Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».
З матеріалів справи вбачається, що скарга господарським судом у Дніпропетровській області на сьогоднішній день до розгляду не прийнята.
Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що підлягає скасуванню, зв`язку з чим, звернувся до суду з відповідним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з того, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені права та обов`язки виконавців, закріплена обов`язковість вимог виконавців.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Водночас, за приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що 20.10.2019 набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» №145-ІХ.
Відповідно до п. 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Підприємства АТ «Укрзалізниця» включено до вказаного Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, що є додатком до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».
Отже, суд зазначає, що Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 №145-ІХ встановлено заборону вчиняти виконавчі дії стосовно Акціонерного товариства «Українська залізниця».
Відповідно до пункту 9 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Судом встановлено, що виконавчі дії, спрямовані на виконання наказу № 904/330/19 від 23.10.2019 року господарського суду Дніпропетровської області, були вчинені державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у листопаді 2019 року, тобто після набрання 20.10.2019 року чинності Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», яким прямо встановлено заборону на вчинення виконавчих дій відносно боржника.
З урахуванням наведеної норми законодавства та зважаючи на те, що Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» набрав чинності до відкриття державним виконавцем виконавчого провадження відносно боржника АТ «Укрзалізниця», суд дійшов висновку про те, що відповідачем в порушення вимог пункту III Закону та п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено примусове виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 по справі №904/330/19 та стягнуто з АТ «Укрзалізниця» 128 944,99 грн виконавчого збору, та, як наслідок, постанова державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. про стягнення виконавчого збору від 27.11.2019 року у розмірі 128 944,99 грн у виконавчому провадженні № 60723050 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Стосовно позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» виконавчого збору у розмірі 128 944,99 грн., стягнутого на підставі постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. про стягнення виконавчого збору від 27.11.2019 року у розмірі 128 944,99 грн. у виконавчому провадженні №60723050, суд зазначає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
На думку суду, для повернення виконавчого збору позивач має скористатися загальним способом, передбаченим законодавством для повернення з бюджету помилково або надміру перерахованих коштів, згідно Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.13 р. №787.
Згідно п. 2 Порядку № 787, він визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.
Виконавчий збір є збором і є доходом бюджету, відповідно, на нього поширюється дія Порядку.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Відповідно до п. 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Отже, законодавством встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів Порядком № 787.
Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.
Щодо посилання відповідача на обставини, які викладено у відзиві на позов, суд зазначає, що не погоджується з ними, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.
В силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх дій та правомірності рішення.
Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати при частковому задоволенні позову покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, судового збору у розмірі 1921,00 грн.
Керуючись статтями 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. про стягнення виконавчого збору від 27.11.2019 у розмірі 128 944,99 грн. у виконавчому провадженні № 60723050.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду за наслідками розгляду справи, визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили у строки та у порядку, визначеному статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник