Справа № 320/6426/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року № 320/6426/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, про зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, помилково сплаченого в сумі 10 355, 29 (десять тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень, 29 коп.) при укладенні Договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2019 року №1399;

- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4 000, 00 (чотири тисячі грн.) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21 серпня 2019 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Крістал Ессет Менеджмент», яке діяло від свого імені та за рахунок і в інтересах активів пайового венчурного інвестиційного фонду «ІНТЕРГАЛБУДІНВЕСТ» недиверсифікованого виду закритого типу в особі представника ОСОБА_2 , укладений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за яким позивач набула право власності на зазначену квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сохнич К.М. та зареєстрований в реєстрі за №1399.

Позивач зауважила про те, що нею було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири у розмірі 1 % від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 10 355, 29 грн.

Проте, позивач наголосила на тому, що вона придбала житло вперше, а тому не є платником збору обов`язкове державне пенсійне страхування. У зв`язку з цим, вона звернулась до Пенсійного фонду із заявою про повернення безпідставно сплачених коштів, на яку отримала відмову. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та просить суд зобов`язати відповідача сформувати та подати подання до органу казначейства про повернення безпідставно сплачених коштів у розмірі 10 355, 29 грн.

Також позивач зазначила, що понесла судові витрати у розмірі 4 000,00 грн., що складають сплату професійної правової допомоги адвокатові.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, відповідач зазначає, що не володіє офіційною інформацією стосовно вчинених правочинів, спрямованих на набуття права власності на нерухоме майно фізичними або юридичними особами.

Окрім цього, відповідач вказує, що не зобов`язаний доводити факт придбання житла громадянином не в перше, оскільки не є суб`єктом владних повноважень, що здійснює реєстрацію договорів купівлі- продажу та реєстрацію права власності.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, відповідач зазначає, що позивачем не надані докази, що підтверджують понесені ним витрати, та вказані витрати на правову допомогу не є співмірними заявленим позовним вимогам.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві надало пояснення на адміністративний позов, в яких зазначило, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюють за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, яким є Пенсійний фонд України, а відтак, саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві також надало меморіальний ордер від 02.08.2019 №29-240012 на суму 10 355, 29 грн., що підтверджує сплату позивачем та зарахування 02.08.2019 до державного бюджету збору з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Феодосійським МВ ГУ МВС України в АР Крим, місце реєстрації: АР Крим, АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що 21 серпня 2019 року між ОСОБА_1 (за договором - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Крістал Ессет Менеджмент» (за договором - Продавець), яке діяло від свого імені та за рахунок і в інтересах активів пайового венчурного інвестиційного фонду «ІНТЕРГАЛБУДІНВЕСТ» недиверсифікованого виду закритого типу в особі представника ОСОБА_2 , укладений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (надалі - договір купівлі-продажу квартири).

За умовами п. 1 договору продавець передає у власність (продає) покупцю, а покупець приймає у власність (купує) квартиру 52 у АДРЕСА_3 , і оплачує її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором.

В пункті 7 Договору купівлі-продажу сторони визначили, що загальна ціна продажу квартири, що відчужується, складає 1 035 505, 95 грн. Зазначена ціна квартири відповідає волевиявленню кожного з учасників цього правочину, є остаточною і змінам після його укладення не підлягає.

Згідно з п. 9 договору, право власності на квартиру виникає з моменту підписання цього Договору, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 19 Договору купівлі-продажу покупець, серед іншого, сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1%.

Пунктом 21 договору купівлі-продажу передбачено, що сплата покупцем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 % від вартості квартири перевірено.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2019 №178312827 позивач є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивачем було сплачено збір з операції придбання (купівля-продажу) нерухомого майна в розмірі 10 355, 29 грн., що підтверджується квитанцією від 02 серпня 2019 року №29-240012/1.

24 вересня 2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про повернення помилково сплачених коштів від 24.09.2019 №б/н, в якій просила здійснити законодавчо визначені дії для повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 10 355, 29 грн. згідно квитанції від 02 серпня 2019 року №29-240012/1, який був сплачений під час придбання у власність квартири вперше.

У вказаній заяві позивач зазначила про те, що вона не є суб`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки вона придбала у власність квартиру вперше. До вказаної заяви були додані копія купівлі-продажу квартири 21 серпня 2019 року, копія квитанції від 02 серпня 2019 року №29-240012/1.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 18.10.2019 №251746/08 відмовило позивачу у поверненні коштів, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, мотивуючи відсутністю у останнього інформації стосовно вчинених правочинів, спрямованих на набуття права власності на нерухоме майно фізичними або юридичними особами, у тому числі й відомостей щодо придбання житла вперше позивачем.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 10 355, 29 грн., позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 частини 1 статті 2 цього Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Умови, підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.

Пунктом 8 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачено, що інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса.

Згідно з пунктом 4 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, наявні в ньому, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Інформація з Державного реєстру прав за бажанням особи, яка отримує таку інформацію, може містити, крім відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, відомості про виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав щодо запитуваного суб`єкта або об`єкта нерухомого майна, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та реєстрів у хронологічному порядку.

Судом встановлено, що факт придбання позивачем квартири у власність підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сохнич К.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1399.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2019 №178312827 позивач є власницею квартири АДРЕСА_1 , яке було набуте на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сохнич К.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1399.

Відповідно до квитанції від 02 серпня 2019 року №29-240012/1, кошти ОСОБА_1 у сумі 10 355, 29 грн. були зараховані 02.08.2019 на рахунок 6011, де отримувачем коштів є УК у Шевченківському районі м. Києві, код отримувача 37995466, банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача 899998, призначення платежу "*;156; ; 24140500; сплата 1% збору до ПФ за придбання нерухомого майна пл. ОСОБА_1 ".

Вказані обставини також знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а саме в матеріалах справи міститься меморіальний ордер від 02.08.2019 №29-240012 на суму 10 355, 29 грн. про сплату позивачем та зарахування 02.08.2019 до державного бюджету збору з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, посилання на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, є необґрунтованими.

Так, аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 21.08.2018 (справа №819/657/17), від 20.03.2018 (справа №819/1249/17), від 19.06.2018 (справа №819/1554/16).

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним квартири вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у позивача права на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, органом Пенсійного фонду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, судом враховано, що відповідно до абз.1-2 п. 5 Порядку №787 повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що повернення помилкового сплачених коштів, у тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, здійснюється органами Державної казначейської служби України лише за умови попереднього звернення до них органів, що контролюють справляння надходжень бюджету з поданням, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку належним способом захисту прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, помилково сплаченого ним в сумі 10 355, 29 грн. при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2019 року №1399.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Окрім того, обґрунтованими на переконання суду є твердження позивача щодо наявності в матеріалах справи достатніх доказів, на підтвердження фактичного надання їй правничої допомоги, і, як наслідок, необхідності відшкодування витрат, понесених на отримання такої допомоги.

Так, відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У даному випадку, суд вважає за необхідне застосувати правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 (справа №826/1216/16).

Так, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно матеріалів справи, 24.09.2019 року між позивачем та адвокатом Скоробогачем В.М. укладено Договір № 2409-19 про надання правової (правничої) допомоги.

За умовами цього договору (пункти 1.1, 2.1) адвокат бере на себе зобов`язання по наданню клієнту наступних послуг: представляти інтереси клієнта, зокрема, у судах всіх рівнів та спеціалізації України, а також вести від імені клієнта справи у всіх судових установах України, зокрема, бути захисником, з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, третій та зацікавленій особі, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, стягувачу або боржнику, свідку, особі, що притягується до адміністративної відповідальності, захищати інтереси клієнта у цивільних, адміністративних, кримінальних справах, в тому числі під час досудового розслідування та судового розгляду, справах про адміністративні правопорушення, подавати та підписувати від імені Клієнта заяви, в тому числі позовні заяви, заяви в порядку окремого провадження, адміністративні позови, апеляційні та касаційні скарги, клопотання, скарги, відзиви, запити, запити на отримання публічної інформації, оскаржувати дії або бездіяльність посадових осіб, знайомитись з матеріалами справи, робити з них копії, прослуховувати фіксацію судового процесу, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності або неповноти, одержувати копії рішень, постанов та ухвал суду, збирати та подавати докази, брати участь у їх дослідженні, ставити питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати клопотання, заяви, подавати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають під час судового розгляду, заперечувати проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, змінювати підстави та предмет позову, визнавати позов повністю та/або частково, укладати мирові угоди тощо, одержувати довідки та документи в будь-яких компетентних органах, сплачувати державне мито, судовий збір або будь-які інші платежі, розписуватись за Клієнта, засвідчувати копії документів власним підписом, отримувати та надсилати поштову кореспонденцію, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням цього договору, у разі виникнення необхідності вчинення вищезазначених дій або/та усного або письмового доручення Клієнта; надавати клієнту усні та письмові консультації, роз`яснення, висновки.

У відповідності до умов додаткової угоди №1 від 24.09.2019 року до договору про № 2409-19 про надання правової (правничої) допомоги сторони погодили, що попередня вартість правової допомоги (гонорар адвоката) складає 4 000, 00 грн.

Доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є квитанція від 14.01.2020 №ПН1202, згідно якої на виконання умов Договору від 24.09.2019 №2409-19, Актів від 15.11.2019 та 13.01.2020 позивач сплатив гонорар у розмірі 4000,00 грн.

Як вбачається з актів приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги 24.09.2019 №2409-19, а також детального опису наданих послуг позивачеві надано такі юридичні послуги:

- складання тексту заяви про повернення помилково сплачених коштів до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (3 арк.), оформлення та здійснення поштового відправлення заяви в інтересах клієнта - 2 год. 30 хв.;

- формування доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до адміністративного позову (23 арк.), формування правової позиції по справі, пошук актуальної практики, складання тексту адміністративного позову (8арк.), подання адміністративного позову до суду, формування реквізитів для сплати судового збору, допомога у формуванні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - 5 год. 00 хв.;

- ознайомлення та надання правових висновків, консультацій за результатами аналізу доводів, викладених у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ у м. Києві та поясненнях на адміністративний позов ГУ ДКСУ, ведення корпоративної переписки, роз`яснення клієнту можливих перспектив вирішення справи з урахуванням обґрунтувань відповідача та третьої особи, перспектив апеляційного оскарження, отримання поштової кореспонденції - 2 год. 00 хв.;

- складення та подання до суду клопотань про долучення документів (4 арк.) - 1 год. 30 хв.;

- складення та подання до суду клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (2 арк.) - 1 год. 30 хв.

Дослідивши вищевказані документи, враховуючи складність адміністративної справи та обсяг та зміст позовної заяви з доданими до неї документами, суд вважає, що позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві на рахунок позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Також позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривен 40 копійок), що підтверджується квитанцією від 13.11.2019 №ПН1639.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб`єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об`єктивних обставин.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, помилково сплаченого ним в сумі 10 355, 29 (десять тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень, 29 коп.) при укладенні Договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2019 року №1399.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривен 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) судові витрати у сумі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривен 00 копійок).

Встановити для Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві строк для надання суду звіту про виконання судового рішення протягом 30 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.