Справа № 480/5436/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2020 р. Справа №480/5436/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни (далі по тексту - відповідач), в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що у відповідача, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, діяльність якого поширюється на м. Київ, були відсутні правові підстави для прийняття до виконання виконавчого документу та відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з фізичної особи, яка проживає у м. Суми Сумської області.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того даною ухвалою встановлено відповідачу 3-денний строк з дня отримання повідомлення про надходження позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи, для подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
На виконання зазначеної ухвали, відповідачем подано до суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що згідно з довідкою, наданою Акціонерним товариством "Банк Форвард", за позивачем обліковуються рахунок: № НОМЕР_1 UАН від 08.07.2013 року у валюті гривня. Тобто, ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів. Відповідно, в даному випадку порушення Закону України Про виконавче провадження відсутнє, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (а.с. 32-34).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року допущено заміну відповідача - приватний виконавець Вольф Тетяна Леонідівна у справі - № 480/5436/19 на приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 (а.с. 10).
Відповідно до змісту вказаної заяви, у відповідності до вимог ст.ст. 3, 4, 5, 19, 24, 28, п. 1 ч. 1 ст. 26, та ч. 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", АТ "Банк Форвард" просило відкрити за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича за № 6160 від 23.09.2019 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 коштів у розмірі 51 453,68 грн.
Також в даній заяві АТ "Банк Форвард" просило накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно (грошові кошти) боржника та у випадку встановлення доходу боржника - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майна та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника (а.с. 35-36, 53).
Приватним виконавцем Вольф Тетяною Леонідівною, постановою від 29.10.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 60436438 про примусове виконання виконавчого напису № 6160 від 23.09.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича про стягнення з боржника, яким є - ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованість у розмірі 51 453,68 грн. (а.с. 58-59). Дану постанову позивач не отримувала, про що нею також було зазначено в позовній заяві.
В подальшому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні ВП № 60436438 прийнято постанову від 28.11.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 67-68).
09 грудня 2019 р. на адресу військової частини НОМЕР_3 , в якій працює позивач, надійшов лист з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.11.2019 року ВП № 60436438, виданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною (а.с. 8-9).
Також приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні ВП № 60436438, 25.12.2019 року було прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 61-62) та постанову про арешт коштів боржника (а.с. 70-71).
Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.
За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно частини першої статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".
За правилами частин першої та другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.
Частиною першою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, серед іншого, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 (а.с. 10).
Також в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.11.2019 ВП № 60436438 зазначено адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 та місце роботи: Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ), тобто вказана інформація про місце проживання та місце роботи відома відповідачу (а.с. 9).
Отже, відповідачем не дотримано вимоги ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі.
Суд доходить висновку, що відповідач протиправно та всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.
Суд зазначає, що за вищевказаною адресою знаходиться і стягувач у виконавчому провадженні ВП № 60436438.
Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Згідно ст. 3 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
Статтею 7 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.
Картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок Клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів Клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.
Суд зазначає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак самі такі рахунки або електронні гаманці за відсутності коштів не є майном у розумінні положень ст. 190 Цивільного кодексу України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.
Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 Цивільного кодексу України).
Пунктами 3.1, 3.2 ст. 3 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ (зі змінами) встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.
При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що картковий рахунок є майном в розумінні ст. 190 Цивільного кодексу України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження карткового рахунку за місцем знаходження будь-якого банку.
Матеріали справи не містять жодних доказів, що на момент відкриття виконавчого провадження ВП № 60436438 та на даний час, на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ "Банк Форвард" знаходяться грошові кошти, що давало би підстави вважати їх майном боржника, відповідно, місцезнаходженням майна боржника. Також з матеріалів виконавчого провадження ВП № 60436438 суд вбачає, що приватним виконавцем взагалі не досліджувалося це питання. При цьому ухвалою від 24.12.2019 року судом було витребувано у відповідача всі матеріали виконавчого провадження. Таким чином, суд зазначає, що відповідач не довів, що позивач має власні кошти на карткових рахунках у АТ "Банк Форвард".
Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У спірних відносинах відповідач в силу вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у відношенні до позивача здійснює публічно-владні управлінські функції на підставі закону, а відтак в розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна є суб`єктом владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 60436438 від 29.10.2019, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6160 від 23.09.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 51 453,68 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек