Справа № 743/103/20
Суддя: Жовток Є. А.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/103/20
Провадження № 2-а/743/24/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

перекладача Симанців О.І.

відповідача Абдул Навід,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки адміністративний позов в/ч НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В :

В/ч НОМЕР_1 ДПС України звернулась до суду з позовом до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2 зазначивши, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05.08.2019 року відповідача затримано з метою ідентифікації.

Приймаючи до уваги, що відповідач не мав документів, які дають право на виїзд з України і документів посвідчуючих його особу, позивачем направлялися запити до Посольства Ісламської Республіки Пакистан в Україні щодо ідентифікації особи відповідача.

Відповідач не виконав рішення від 02.08.2019 року, про примусове повернення до країни громадянської належності.

На час звернення позивача до суду, відповідач ідентифікований і позивачем отримано свідоцтво на повернення затриманої особи до країни громадянської належності № SS587214, видане 15.01.2020 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні не оспорюючи фактичних обставин справи заперечував проти задоволення позову пояснивши, що у 2014 році він по студентській візі прибув з Пакистану до Російської Федерації, а в 2018 році нелегально потрапив на територію України, де бажає залишитися проживати, оскільки в країні громадянської належності існує загроза для його життя.

Відповідач не оспорює той факт, що після прибуття в Україну він також нелегально потрапив на територію Румунії.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється громадянином Ісламської Республіки Пакистан.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05.08.2019 року відповідача затримано з метою ідентифікації.

Документи про продовження терміну перебування в Україні або документи, які дають право на законне проживання в Україні відповідач не оформив, статусу біженця не отримував.

Відповідач не виконав рішення начальника Чернівецького прикордонного загону про примусове повернення з України до 04.08.2019 року.

На час звернення позивача до суду, відповідач ідентифікований і позивачем отримано свідоцтво на повернення затриманої особи до країни громадянської належності № SS587214, видане 15.01.2020 року.

Відповідач порушив законодавство України з прикордонних питань, що підтверджується судовим рішенням.

У відповідності до п.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може, на підставі винесеної за його позовом постанови суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк, без поважних причин, рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Суд вважає, що у позивача є достатньо підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України.

Частиною 1 ст.289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, до місцевого загального суду за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, може бути подана позовна заява про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частино 11 ст.289 КАС України, передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання з метою повернення до країни громадянської належності, не буде суперечити п.п."f" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як встанволено з пояснень відповідача, з 2014 року він на законних підставах перебував в Російській Федерації, звідки нелегально потрапив на територію України, а потім таким же чином до Румунії.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача та не вбачає законних підстав для залишення його в країні перебування, оскільки ст.6 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" передбачено, що не може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, особа яка до прибуття в Україну з наміром бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, перебувала в третій безпечній країні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача узгоджуються з положеннями національного законодавства, отже, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.72-77, 241-246, 288, 289 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Затримати громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців, до 02.08.2020 року, включно.

Примусово видворити громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Допустити рішення до негайного виконання в частині примусового видворення відповідача за межі України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, в десятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до ч.18 ст.289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Є.А. Жовток