Справа № 1240/2664/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року справа №1240/2664/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника позивача Сухова М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 р. (повний текст рішення складено 24 травня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 1240/2664/18 (головуючий І інстанції суддя О.В. Ірметова) за позовом Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення узгодженої суми бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області (відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати протиправною бездіяльність, що полягає у ненаданні органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету та несвоєчасне внесення в єдиний Реєстр заяви про повернення узгодженої суми бюджетного відшкодування за лютий 2015 року в сумі 1 676 641, 00 грн., яка утворилась у лютому 2015 року та в сумі 9 273 348,00 грн., що утворилась до 01.02.2015 року; стягнути з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської Служби України в Луганській області узгоджену суму бюджетного відшкодування за декларацією лютого 2015 року реєстраційний № від 30.04.2015 року в сумі 1676 641, 00 грн., яка утворилась у лютому 2015 року та в сумі 9 273 348, 00 грн., що утворилась до 01.02.2015 року на користь позивача ідентифікаційний код 32292929 на поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ОТП-Банк», м. Київ, МФО 300528; вирішити питання судових витрат (а.с. 128-130).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 1240/2664/18 адміністративний позов було задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету та щодо невнесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування лютого 2015 року в розмірі 1 676 641,00 грн. (один мільйон шістсот сімдесят шість тисяч шістсот сорок одна гривня 00 коп.), що утворилась у лютому 2015 року та в сумі 9 273 348,00 грн. (дев`ять мільйонів двісті сімдесят три тисячі триста сорок вісім гривень 00 коп.), що утворилась до 01.02.2015.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області (ідентифікаційний код 37991110, місцезнаходження: 93405, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, просп. Центральний, будинок 59) на користь Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (ідентифікаційний код 32292929, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Свердлова, будинок 371, офіс 1-А) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 676 641,00 грн. (один мільйон шістсот сімдесят шість тисяч шістсот сорок одна гривня 00 коп.), що утворилась у лютому 2015 року та в сумі 9 273 348,00 грн. (дев`ять мільйонів двісті сімдесят три тисячі триста сорок вісім гривень 00 коп.), що утворилась до 01.02.2015.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 194-199).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 239-240).

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на Порядок № 26, наказ ДФС України від 26.09.2017 року № 632, наказ Міністерства фінансів України № 1158 від 09.12.2011 року та зазначає, що на виконання зазначених вимог ЗУ ОВПП ДФС 05.01.2018 року передані матеріали облікової справи платника податків ПрАТ «ЛИНІК» для обслуговування до контролюючого органу за місцезнаходженням, а саме: до ГУ ДФС у Луганській області.

Таким чином, відповідач не має реальної можливості виконати зобов`язання щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки з 05.01.2018 року ОВПП ДФС не має доступу до IКП відповідача на підставі п. 1 ч. 1 Розділу II Наказу № 422 від 07.04.2016 року.

Крім того, бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, внесених до Реєстру, здійснюється на центральному рівні ДФС, Мінфіну та Казначейства. Відшкодування ПДВ здійснюється органом ДКС України з дотриманням процедури та на умовах встановлених ст. 200 Податкового кодексу України та Порядком № 26, що також підтверджується висновками Верховного Суду в аналогічних справах.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники відповідачів до судового засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені наледним чином і з цих підстав слухання справи в режимі відео конференції не проводилось (а.с. 253-254).

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував. Надав відзив на апеляційну скаргу, в якій погоджується з мотивувальною частиною судового рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" зареєстроване в якості юридичної особи (ідентифікаційний код 32292929) та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 15-18).

Позивач перебував на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в подальшому ДФС.

Постановою Кабінету міністрів України № 247 від 30.03.2016 спеціалізовані державні податкові інспекції з обслуговування великих платників (в тому числі м. Луганська та м. Запоріжжя) були реорганізовані шляхом їх приєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у зв`язку з чим ПрАТ "ЛИНІК" було передано на облік до Запорізького управління Офісу великих податків ДФС.

На виконання наказу ДФС України від 26.09.2017 № 632 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік» із змінами та доповненнями внесеними наказом ДФС України від 29.12.2017 № 884, позивач не відповідає критеріям великих платників податків та з 01.01.2018 ПРАТ «ЛИНІК» переведений на обслуговування до контролюючого органу за місцезнаходженням - ДПІ в м. Лисичанську, у зв`язку з чим 05.01.2018 облікова справа позивача була передана до ГУ ДФС у Луганській області.

30.04.2015 позивачем до СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ МД подано податкову декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та розрахунком бюджетного відшкодування за лютий 2015 року у розмірі 1 676 641,00 грн. Зазначена у заяві сума утворилась за рахунок сплачених шляхом банківських розрахунків з постачальниками товарів, робіт, послуг протягом поточного звітного періоду та попередніх податкових періодів ПДВ (а.с. 19-23, 31-33).

Також позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування до 01 лютого 2015 року у розмірі 9 273 348,00 грн. разом із розрахунком суми залишку від`ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (а.с. 29, 35-36).

У період з 12.05.2015 по 15.04.2015 на підставі п.п.78.1.8 п.78 ст.78, відповідно до ст.79 Податкового кодексу України та згідно наказу СДПІ по роботі з ОВП у м. Луганську МГУ МД від 28.04.2015 № 37 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності нарахування позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року, за листопад 2014 року, за грудень 2014 року, за січень 2015 року та за березень 2013 року, відображеного у відповідних податкових деклараціях з ПДВ.

За результатами перевірки складено довідку від 20.05.2015 № 11/28-05-17/32292929, у висновках якою зазначено, що перевіркою визначення частини залишку від`ємного значення, фактично сплаченої ПрАТ «ЛИНІК» постачальникам та/або до державного бюджету, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, порушень не встановлено (а.с. 37-43).

11.05.2016 ПРАТ «ЛИНІК» звернулось до СДПІ у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС із запитом щодо надання висновку про суму бюджетного відшкодування № 130000/ (а.с. 64).

Листом СДПІ у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС від 14.06.2016 № 2688/10/28-05-07 повідомлено, що у відповідності до Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, згідно із Наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України від 03.02.2011 № 68/23, не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання узагальнених матеріалів, органи державної податкової служби за місцезнаходженням платника за результатами підтвердження достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість формують висновки із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню, реєстри яких органи державної податкової служби в АРК, областях, містах Києві та Севастополі направляють до центрального органу державної податкової служби для формування узагальненої інформації (а.с. 65-66).

18.01.2017 позивач звернувся до відповідача 1 із запитом щодо термінів повернення узгодженої суми бюджетної заборгованості з ПДВ (а.с. 67).

Листом Офісу великих платників податків ДФС України від 21.02.2017 № 10207/10/28-10-47-08 повідомлено, що з урахуванням результатів проведеного аналізу причин декларування ПрАТ «Линік» від`ємного значення та, в подальшому, сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, про що йдеться вище, вважає, що існує вірогідність невірного визначення в податкових деклараціях з ПДВ показників розділу 3 декларацій - Розрахунки з бюджетом. Що стосується інформації, яка міститься в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, то на теперішній час його формування та ведення здійснюється у відповідності до Порядку, затвердженого постановою КМУ № 68, на підставі даних, що містяться в документах, складання яких передбачено в процесі бюджетного відшкодування відповідно до вимог ст. 200 Податкового кодексу України (а.с. 68-69).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 200 Податкового кодексу України у редакції, що діяла станом на час подачі позивачем декларації та проведення відносно нього перевірки, передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Таким чином, вказаною нормою встановлені певні дії як платником податку, контролюючим органом та органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетного коштів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач повністю виконав вимоги ст.200 Податкового Кодексу України.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", яким внесення зміни, зокрема, до статті 200 Податкового кодексу України. Вказаним законом змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який вже не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

За унормуванням підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Диспозицією підпункту "ґ" пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення. У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п.200.13 ст.200 Податкового кодексу України).

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом № 1797, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок), який набрав чинності 01 квітня 2017 року.

Вказаною Постановою передбачено, що до набрання чинності Порядком, бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 01 січня 2017 року.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що податковий орган вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

- суму узгодженого податковим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження (п. 5 Порядку).

Згідно з пунктом 7 Порядку, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі податкового органу на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду податковий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку (абзац 2 пункту 7 Порядку).

Пунктом 12 Порядку передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

У зв`язку з набранням чинності Порядком, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 року № 68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними податковими органами податкових декларацій з податку на додану вартість або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість, передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01 квітня 2017 року, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами, що спростовує твердження відповідача стосовного того, що орган ДФС не має повноважень щодо інформаційного наповнення Реєстру.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку № 68, який діяв до 01 квітня 2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10 січня 2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Водночас, з 01 квітня 2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення податковим органом в Реєстрі інформації про її узгодження.

Таким чином, після набрання чинності Порядком, тобто з 01 квітня 2017, контролюючий орган зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства до таких сум податкового органу для перерахування на рахунки платника податку.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 05.05.2018 в справі № 822/2703/17 (номер в Єдиному Державному реєстрі судових рішень - 73843599).

Як зазначалось раніше, позивачем до СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ МД подано податкову декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та розрахунком бюджетного відшкодування за лютий 2015 року у розмірі 1 676 641,00 грн. Також, позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування до 01 лютого 2015 року у розмірі 9 273 348,00 грн. разом із розрахунком суми залишку від`ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (а.с. 29, 35-36).

У період з 12.05.2015 по 15.04.2015 на підставі п.п.78.1.8 п.78 ст.78, відповідно до ст.79 Податкового кодексу України та згідно наказу СДПІ по роботі з ОВП у м. Луганську МГУ МД від 28.04.2015 № 37 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності нарахування позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року, за листопад 2014 року, за грудень 2014 року, за січень 2015 року та за березень 2013 року, відображеного у відповідних податкових деклараціях з ПДВ. За результатами перевірки складено довідку від 20.05.2015 № 11/28-05-17/32292929, у висновках якою зазначено, що перевіркою визначення частини залишку від`ємного значення, фактично сплаченої ПрАТ «ЛИНІК» постачальникам та/або до державного бюджету, яка підлягає бюджетному відшкодуванню порушень не встановлено (а.с. 37-43).

Суд зазначає, якщо податкове повідомлення-рішення за результатами перевірки податковий орган не прийняв, то не відшкодована платнику протягом встановленого строку сума податку на додану вартість, яку він заявив до відшкодування, вважається бюджетною заборгованістю незалежно від того, чи надіслав податковий орган до органу казначейства висновок із зазначенням заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Матеріалами справи встановлено, що порушень податкового законодавства в діях позивача не встановлено, податкове повідомлення-рішення про зменшення такої суми чи відсутність у платника податків права на її отримання з бюджету не приймалося.

Згідно п. 200.23. ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку із цим заборгованості з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Доводи 1 відповідача про те, що з 05.01.2018 ПрАТ "ЛИНІК" переведений на обслуговування до контролюючого органу за місцезнаходженням, оскільки вже не відповідає критеріям великих платників податків, у зв`язку з чим 05.01.2018 облікова справа позивача була передана до ГУ ДФС у Луганській області, а тому Офіс великих платників позбавлений доступу до ІКП позивача та можливості вчиняти дії щодо внесення заяви позивача до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, є необґрунтованими з наступних підстав.

Наказом Міністерства Фінансів України № 326 від 03.03.2017 затверджено "Порядок інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість" (далі - Порядок).

У відповідності до пункту 6 зазначеного Порядку внесення інформації для формування Реєстру здійснюється електронними повідомленнями. На кожне електронне повідомлення, яке надходить від ДФС до Реєстру, накладається не менше двох електронних цифрових підписів посадових (уповноважених) осіб та печатка відповідного територіального органу ДФС.

Тому посилання апелянта на Наказ МФУ № 422 від 07.04.2016, яким затверджено порядок ведення оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є безпідставним, оскільки цей акт не регулює питання щодо ведення єдиного реєстру заяв про бюджетне відшкодування.

Крім того, згідно з абзацом третім пункту 10.14 розділу Х Порядку обліку платників і зборів, затвердженого наказом № 1588 від 09.12.2011, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за N 1562/20300, після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування до повернення надміру сплачених платежів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, або їх відшкодування платнику податків, якщо останній відповідно до поданих заяв чи податкових декларацій (звітів, розрахунків) претендує та має право на таке повернення чи відшкодування, у разі якщо до кінця бюджетного періоду спливає строк повернення або відшкодування і відповідно висновки щодо відшкодування виконані в повному обсязі.

Пунктом 10.20 вказаного Порядку передбачено, що якщо в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання) продовжується адміністрування податків, зборів у випадках, визначених у пункті 10.14 цього розділу, то такий контролюючий орган може залишити у себе оригінали документів, необхідних для відповідних процедур адміністрування, а до контролюючого органу за новим місцезнаходженням (місцем проживання) передати їх засвідчені копії.

Після завершення відповідних процедур адміністрування до контролюючого органу за новим місцезнаходженням (місцем проживання) передаються оригінали документів, що залишались у контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання), інформація та документи за результатами таких процедур.

Матеріалами справи підтверджується, що ПрАТ "ЛИНІК" перебувало на обліку в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби до 31 грудня 2017 року.

Право на бюджетне відшкодування позивач набув ще під час перебування на обліку в СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ МД (в подальшому ДФС), тобто до 31.12.2017, правонаступником якої є Офіс великих платників, а тому навіть після передачі на облік за основним місцем знаходження до ГУ ДФС у Луганській області, Офіс великих платників, як контролюючий орган за неосновним обліком, продовжує здійснювати податкове супроводження до закінчення процедури.

Так, в рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету та щодо невнесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування лютого 2015 року в розмірі 1 676 641,00 грн. (один мільйон шістсот сімдесят шість тисяч шістсот сорок одна гривня 00 коп.), що утворилась у лютому 2015 року та в сумі 9 273 348,00 грн. (дев`ять мільйонів двісті сімдесят три тисячі триста сорок вісім гривень 00 коп.), що утворилась до 01.02.2015.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 визнано належним способом захисту порушеного права, що призводить до поновлення порушеного права платника податків, шляхом стягнення з Державного бюджету України через територіальні управління Державної казначейської служби України на користь платника ПДВ на відміну від вимоги про внесення відповідної суми до Тимчасового реєстру бюджетної заборгованості.

Відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області (ідентифікаційний код 37991110, місцезнаходження: 93405, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, просп. Центральний, будинок 59) на користь Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (ідентифікаційний код 32292929, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Свердлова, будинок 371, офіс 1-А) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 676 641,00 грн. (один мільйон шістсот сімдесят шість тисяч шістсот сорок одна гривня 00 коп.), що утворилась у лютому 2015 року та в сумі 9 273 348,00 грн. (дев`ять мільйонів двісті сімдесят три тисячі триста сорок вісім гривень 00 коп.), що утворилась до 01.02.2015.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що судом першої інстанції заявлені позовні вимоги правильно визнані такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено правомірності його бездіяльності щодо ненадання висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету та щодо невнесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування лютого 2015 року в розмірі 1 676 641,00 грн. (один мільйон шістсот сімдесят шість тисяч шістсот сорок одна гривня 00 коп.), що утворилась у лютому 2015 року та в сумі 9 273 348,00 грн. (дев`ять мільйонів двісті сімдесят три тисячі триста сорок вісім гривень 00 коп.), що утворилась до 01.02.2015.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 р. у справі № 1240/2664/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко