Справа № 537/118/20
Суддя: Хіневич В. І.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/17/2020
Справа № 537/118/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2020 року Крюківський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого судді - Хіневича В. І., за участю секретаря судового засідання - Гавриш А. Ю., представника позивача - Шевченко В.С., відповідача - громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом Крюківського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_1 , громадянки Російської Федерації, про примусове видворення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ,

встановив:

Крюківський районний відділ у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким примусово видворити за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимого зазначили, що 13.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила правила перебування іноземців в Україні. Перевіркою документів порушниці встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Молдавської PCP, прибула в Україну 12.10.2015 року через КПП "Гоптівка" (дато-штамп на сторінці 40 паспортного документа) по паспорту громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 , виданим 22.08.2011 року терміном дії до 22.08.2021 року.

На підставі статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 2.2 постанови Кабінету Міністрі України від 15.02.2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (в редакції від 26.07.2016 року), 13.06.2019 року, громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ознаками ч. 1. ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративний штраф у сумі 1700 грн. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ПР МПТ №064945, ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснення та зауважень щодо змісту протоколу мотивуючи це незнанням законодавства України. Адміністративний протокол складено у присутності свідків: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 При винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення ПР МПТ №064945 ОСОБА_1 була присутня, але відмовилася в отриманні її копії. 13.06.2019 року за вих. №5317-619/5317 на адресу АДРЕСА_2 направлено копію вказаної постанови та реквізити адміністративного штрафу. На теперішній час штраф не сплачено.

В порядку ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 27.09.2019 року Крюківським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області прийнято рішення №22 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким останню зобов`язано покинути територію України у термін до 06.10.2019 року. З вказаним рішенням, ОСОБА_1 була ознайомлена, проте, відмовилась від підписання рішення в присутності свідків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Оскільки у термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишила територію України та перебуває в Україні без реєстрації, тому, є всі підстави для примусового її видворення за межі території України.

Представник позивача - Шевченко В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав вказаних у позові та прохав їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що дійсно вона є громадянкою РФ, в`їхала на територію України у 2015 році та перебувала по теперішній час. Вважає, що вона має право на повернення громадянства України, так як раніше проживала на території України. Вказала, що в разі наявності судового рішення вона покине межі України за власні, або ж за державні кошти.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено порушення правил перебування іноземців в Україні громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевіркою документів порушниці встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Молдавської PCP, прибула в Україну 12.10.2015 року через КПП "Гоптівка" (дато-штамп на сторінці 40 паспортного документа) по паспорту громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 , виданим 22.08.2011 року терміном дії до 22.08.2021 року.

Відповідно до статті 1 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації (в редакції від 04.02.2015 року), громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство.

У разі в`їзду на територію України іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, пунктом 2.2 Порядку, продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів.

На підставі статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 2.2 постанови Кабінету Міністрі України від 15.02.2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (в редакції від 26.07.2016 року), 13.06.2019 року, громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ознаками ч. 1, ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративний штраф у сумі 1700 грн. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ПР МПТ №064945, ОСОБА_1 відмовилась від надання пояснення та зауважень щодо змісту протоколу мотивуючи це незнанням законодавства України. Адміністративний протокол складено у присутності свідків: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 При винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення ПР МПТ №064945 ОСОБА_1 була присутня, але відмовилася в отриманні її копії. 13.06.2019 року за вих. №5317-619/5317 на адресу АДРЕСА_2 направлено копію вказаної постанови та реквізити адміністративного штрафу. На теперішній час штраф не сплачено.

В порядку ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 27.09.2019 року Крюківським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області прийнято рішення №22 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким останню зобов`язано покинути територію України у термін до 06.10.2019 року.

Згідно з ч. 5, ч. 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

З вказаним рішенням, ОСОБА_1 була ознайомлена, проте, відмовилась в підписанні рішення в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На підставі положень ч. 5, ч. 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч. 1 п. 1.6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 806/21119 від 21.05.2012 року, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

У термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишила територію України.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені, статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні, а також відсутність у неї законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до п. 26 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн.

В судовому засіданні встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги Крюківського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов Крюківського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_1 , про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: В. І. Хіневич