Справа № 638/10226/18
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/8/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Юрченко Д.С.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_1 , про скасування постанови про накладення штрафу, -

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просить скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області ВП №56025504 від 12.06.2018 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ГУ ПФУ в Харківській області листом повідомило ВПВР УДВС ГТУЮ в Харківській області про добровільне виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 року по справі №638/18966/17, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року. Окремо зазначено посилання на положення постанови КМ України від 17.07.1992 року № 393, в редакції постанови КМ України від 21.02.2018 року № 103.

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року неналежного відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області замінено на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Представник позивача та представник відповідача не прибули в засідання, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 року по справі №638/18966/17 зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. №268» та довідки № 100/32202- від 02.06.2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області, починаючи з 01 січня 2016 року.

12.03.2018 року на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 року по справі №638/18966/17 головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, на підставі довідки № 100/32202- від 02.06.2017 року наданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області, позивачу було здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року.

Нараховано та виплачено ОСОБА_1 у квітні 2018 року доплату до пенсії за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 в розмірі 6745,83 грн.; нараховано доплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 53966,64 грн. Повідомлено державного виконавця, що виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 53966,64 грн. буде здійснено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

26.03.2018 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшла постанова державного виконавця від 21.03.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП № 56025504.

Листом від 03.04.2018 року № 8977-14/20 державного виконавця повідомлено про те, що управління добровільно виконало рішення суду.

12.06.2018 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову ВП № 56025504 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, на підставі виконавчого листа по справі № 638/18966/17 від 15.03.2018, що видав Дзержинський районний суд м. Харкова.

Позивач не погоджується з постановою від 12.06.2018 року, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян" (далі по тексту Постанова № 103), яка була прийнята на виконання вищезазначеної норми, встановила умови та порядок проведення перерахунку пенсій, що здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Верховний Суд в ухвалі від 02.05.2018 у справі № 818/1076/18 (провадження Пз/9901/32/18, № 73763736) висловив позицію, що Постанова № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Таким чином, компетенція Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок та розміри пенсії, яка підлягає перерахунку, передбачена ч, 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення від 26.12.2011 № 20-рп/2011 зазначив, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

У рішенні від 02.03.1999 № 2-рп/99 Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення відповідно до п. З ст. 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України здійснює повноваження, визначені Конституцією України.

Рішення Кабінету Міністрів України відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Бюджетного Кодексу України є частиною бюджетного законодавства.

Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перш за все ст. 23 цього Кодексу, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п. 20 та 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

П. 3 Постанови № 103 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачуються після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету.

Пенсійний фонд України сформував потребу в бюджетних коштах, необхідних для проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та направив її до Міністерства соціальної політики України, як головного розпорядника бюджетних коштів.

Також суд зазначає, що Верховний Суд України неодноразово приходив до висновку (справи № 21-66а14, № 21-199а15, №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат та, відповідно, накладення штрафів державними виконавцями. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанова державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області ВП № 56469504 від 31.07.2018 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., 00 коп., за невиконання без поважних причин рішення суду підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окремо суд звертає увагу на ч. 1 ст. 58 Конституції України, згідно з якою зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України зазначено, що основними засадами судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Згідно з ст. 129.1 Конституції України зазначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_1 , про скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 12.06.2018 року по ВП № 56025504 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :