Справа № 826/14746/18
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м. Київ № 826/14746/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Георгій»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 11 липня 2018 року №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Георгій» (далі - ТОВ «Георгій», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 11 липня 2018 року №.

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість спірного податкового повідомлення - рішення, прийнятого на підставі акта перевірки від 19 червня 2018 року №280/26-15-12-09-19/23385184, яким було встановлено, що сума податкового зобов`язання по орендній платі за землю з юридичних осіб за лютий - квітень 2018 року, зазначена ТОВ «Георгій» у податковій декларації від 25 травня 2018 року № є нижча, ніж визначено за результатами камеральної перевірки.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням та посилається на те, що розрахунок орендної плати ним був здійснений на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Старокиївській, 10 у Шевченківському районі м. Києва, площею 3330 кв.м. (кадастровий номер :88:135:0030) від 19 травня 2017 року, яким визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки у розмірі 11 319 167, 09 грн., який надано до контролюючого органу. Проте, відповідачем здійснено розрахунок орендної плати за земельну ділянку на підставі іншого витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :88:135:0030) від 24 липня 2017 року, у якому нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 23 581 598, 10 грн.

У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із листом, на який він отримав відповідь, де було зазначено про те, що при винесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру в частині виду цільового призначення земель була допущена технічна помилка, яка призвела до некоректного розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :88:135:0030. Помилка була виправлена, та позивачу наданий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21 липня 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року (суддя Аблов Є.В.) відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

22 жовтня 2018 року представником відповідача надано до суду відзив, в якому він проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що проведеною перевіркою встановлено заниження ТОВ «Георгій» податкових зобов`язань з орендної плати за землю за період, що перевірявся, на суму у розмірі 62 334, 03 грн.

23 жовтня 2018 року позивачем надана відповідь на відзив у якій зазначив, що предмет проведеної перевірки виходить за межі камеральної перевірки.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року №262 справу №826/14746/18 повторно розподілено на суддю Погрібніченка І.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року (суддя Погрібніченко І.М.) адміністративну справу №826/14746/18 прийнято до провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Георгій» на підставі рішення Київської міської ради від 20 червня 2002 року №35/35 та договору оренди земельної ділянки від 10 січня 2003 року №91-6-00064, користується земельною ділянкою по вул. Старокиївській, 10 у Шевченківському районі м. Києва, загальною площею 3300 кв.м. (кадастровий номер :88:135:0030).

ГУ ДФС у м. Києві на підставі підпунктів 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, у порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ «Георгій» (код 23385184).

За результатами камеральної перевірки складено акт від 19 червня 2018 року №280/26-15-12-09-19/23385184 «Про результати камеральної перевірки звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за лютий - квітень 2018 року платника орендної плати за землю ТОВ «Георгій» (код 23385184)» (далі - Акт перевірки), висновки якого свідчать про те, що сума податково зобов`язання по орендній платі за землю з юридичних осіб (КБК 18010600) за лютий - квітень 2018 року, визначена за результатами подання уточнюючої податкової декларації з плати за землю на 2018 рік від 25 травня 2018 року № ТОВ «Георгій» (код 23385184) є нижча ніж визначено за результатами камеральної перевірки на загальну суму 62 334, 03 грн.

25 червня 2018 року позивачем були подані заперечення до ГУ ДФС у м. Києві на Акт перевірки, у яких він виклав свою незгоду з висновками викладеними у зазначеному акті.

ГУ ДФС у м. Києві листом «Про надання відповіді на заперечення» від 09 липня 2018 року №31800/10/26-15-12-09-19 повідомило позивача про залишення висновків Акта перевірки без змін.

На підставі висновків Акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 11 липня 2018 року №, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, підпункту 58.1 статті 58, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 62 334, 03 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 31 167, 02 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням - рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 31 серпня 2018 року №28295/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення - рішення від 11 липня 2018 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням - рішення зумовила його звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За змістом пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з підпунктом 14.1.73. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

У пункті 270.1 статті 270 Податкового кодексу України визначено, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 цього Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

За приписами пункту 287.4 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Крім того, суд зазначає, що згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок, в силу вимог пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 203.1 та 203.2 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Крім того, згідно з пунктом 271.1 статті 271 цього Кодексу базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У пункті 271.2 статті 271 цього Кодексу зазначено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 цього Кодексу підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 цього Кодексу для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

За приписами норм статей 15, 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 №3613-VI до Державного земельного кадастру включаються цілий ряд відомостей про земельні ділянки, зокрема: кадастровий номер; місце розташування; площа; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; нормативна грошова оцінка, а також інформацію про її власників (користувачів), зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такі відомості внесені до Державного земельного кадастру є офіційними

Відповідні центральні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

З контексту наведених норм Податкового кодексу України можна дійти висновку, що нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних державного земельного кадастру та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку.

Статтями 1, 18 Закону України «Про оцінку земель» від 11 грудня 2003 року №1378-IV встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, проводиться незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація.

Відповідно до статей 15, 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель, у тому числі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Виготовлена технічна документація нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), відповідно до пункту 1 Положення про зазначений орган, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15.

Згідно з пунктом 21 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Таким чином, належним джерелом даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки, або в силу норми статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - відомості з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку станом на відповідну дату. При цьому, безпосередньо контролюючий орган не наділений повноваженнями на встановлення та зміну нормативної грошової оцінки земельних ділянок самостійно (в тому числі окремих її складових).

Матеріалами справи встановлено, що розрахунок орендної плати за земельну ділянку за лютий - квітень 2018 року здійснений ТОВ «Георгій» на підставі витягу ГУ Держгеокадастру у м. Києві з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Старокиївській у Шевченківському районі м. Києва, загальною площею 3330 кв.м. (кадастровий номер :88:135:0030) від 19 травня 2017 року, згідно з яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 11 319 167, 09 грн.

У той же час, відповідачем, при розрахунку орендної плати за земельну ділянку використовувався витяг ГУ Держгеокадастру у м. Києві з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :88:135:0030) від 24 липня 2017 року №8-26-0.21-6144/2-17, згідно з яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 23 581 598, 10 грн.

Разом з тим, з листа ГУ Держгеокадастру у м. Києві від 02 травня 2018 року №9-26-0.10-2222/2-18 вбачається, що у ГУ Держгеокадастру у м. Києві було розглянуто лист ТОВ «Георгій» від 20 березня 2017 року №48 щодо визначення коду цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :88:135:0030 відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548.

За результатами розгляду листа та враховуючи надані матеріали формування вищевказаної земельної ділянки, ГУ Держгеокадастру у м. Києві листом від 24 квітня 2017 року №19-26-0.22-3937/2-17 повідомило ТОВ «Георгій», що код цільового призначення земельної ділянки, яка розташована по вул. Старокиївській, 10 у Шевченківському районі м. Києва з кадастровим номером :88:135:0030 можливо визначити за кодом класифікації видів цільового призначення 03.10 - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

При внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру в частині виду цільового призначення земель була допущена технічна помилка, яка призвела до некоректного розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :88:135:0030.

Враховуючи зазначене, Державним кадастровим реєстратором було внесено виправлені відомості до Державного земельного кадастру в частині виду цільового призначення земель, а саме визначено код класифікації видів цільового призначення 03.10 - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, на підставі листа ГУ Держгеокадастру у м. Києві від 24 квітня 2017 року №19-26-0.22-3937/2-17.

Також, з наведеного вище листа вбачається, що ГУ Держгеокадастру у м. Києві листом від 24 липня 2017 року №8-26-0.21-6144/2-17 повідомило ГУ ДФС у м. Києві про зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :88:135:0030. До листа було додано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку вищевказаної земельної ділянки від 21 липня 2017 року.

Таким чином, в результаті технічної помилки, допущеної ГУ Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :88:135:0030, зазначена у витягу ГУ Держгеокадастру у м. Києві з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 травня 2017 року та на підставі даних якої позивачем подавалась податкова звітність, була розрахована не вірно.

У той же час, після виявлення ГУ Держгеокадастру у м. Києві технічної помилки щодо розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, позивач жодним чином не був повідомлений про вказані обставини, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку вищевказаної земельної ділянки від 21 липня 2017 року йому не направлявся.

З огляду на викладене, судом встановлено, що ТОВ «Георгій» при розрахунку орендної плати за земельну ділянку використовувався чинний витяг ГУ Держгеокадастру у м. Києві з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :88:135:0030) від 19 травня 2017 року, згідно з яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 11 319 167, 09 грн.

Відомості щодо наявності у позивача станом на час визначення податкових зобов`язань інформації про недійсність зазначеного витягу з технічної документації, здійснення ГУ Держгеокадастру у м. Києві невірного розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки та видачу останнім нового витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :88:135:0030) від 24 липня 2017 року №8-26-0.21-6144/2-17 матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, фінансова відповідальність платника податку можлива лише за умови доведення контролюючим органом факту порушення таким платником законодавства з питань оподаткування, чого відповідачем здійснено не було.

Відтак, застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування є протиправним.

Враховуючи вище викладене, збільшення відповідачем грошового зобов`язання з орендної плати за землю на 62 334, 03 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 31 167, 02 грн. є безпідставними, відтак, спірне податкове повідомлення - рішення від 11 липня 2018 року № прийнято відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальність «Георгій» (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 3) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 11 липня 2018 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Георгій» (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 3) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко