Справа № 520/12294/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 р. № 520/12294/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) про скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд :

- визнати протиправним та скасувати рішення №20 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) від 05.05.2019 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 21 березня 2019 року, зарахувавши до пільгового стажу періоди з 01.09.1989 по 01.02.1993 та з 09.02.1993 по 01.01.1998;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати пенсії за період з 21 березня 2019 року до моменту виплати поточної пенсії за рішенням Суду;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 21 березня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми стягнення за один місяць;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні стажу його навчання в СПТУ №15 з 01.09.1989 по 01.02.1993 та період роботи в ДВАТ "Шахта "Червоний партизан" з 09.02.1993 по 01.01.1998 з посиланням на те, що ОСОБА_1 не надано уточнюючих довідок про даний період роботи, що свідчить про протиправність дій відповідача при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що згідно трудової книжки позивач працював: з 09.02.1993 по 20.03.2017 - електрослюсарем на шахті. Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 "Про порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено: для визначення права на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (відповідного зразку). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Уточнюючу довідку ОСОБА_1 не надав. А тому, до пільгового стажу були зараховані наступні періоди роботи згідно інформації, що міститься в системі персоніфікованого обліку: з 01.01.1998 по 25.06.2012, з 01.07.2019 по 30.09.2019 та з 01.05.2019 по 30.11.2016. На підставі наданих документів до Управління та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 07 місяців 19 днів, пільговий стаж 18 років 02 місяці 25 днів - за списком № 1. Отже, право на отримання пільгової пенсії ОСОБА_1 не має, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" матиме після досягнення 50 років. Також, ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що на пенсію незалежно від віку мають працівники, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії. - за списком робіт, професій, що затвердженні Кабінетом Міністрів України, а ОСОБА_1 просить зарахувати до пільгового стажу строк навчання в СПТУ № 15 з 01.09.1989 по 01.02.1993. А тому, Управління здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушило.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, який фактично мешкає у Харківській області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.03.2019 №6329-/1229.

21 березня 2019 року позивач звернувся до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно абз. 1 ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

В рішенні Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 05.05.2019 №20 вказано, що на даний час позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Він буде мати право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1 після досягнення 50 років.

Згідно даного рішення позивачу зараховано до пільгового стажу періоди роботи відповідно до даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку: з 01.01.1998 по 25.06.2012, з 01.07.2012 по 30.09.2014 та з 01.05.2015 по 30.11.2016.

Проте, відповідачем не врахованого до пільгового стажу період навчання позивача в СПТУ №15 з 01.09.1989 по 01.02.1993, оскільки на пенсію незалежно від віку мають працівники, які безпосередньо зайняті повний робочий день та період його роботи електрослюсарем в ДВАТ "Шахта "Червоний партизан" з 09.02.1993 по 01.01.1998, у зв`язку із не наданням до управління уточнюючої довідки.

Не погоджуючись з позицією управління, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно п.2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 08.11.2005 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1451/11731 від 01.12.2005 (далі - Порядок 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до п.10 Порядку 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок 637).

Згідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в ДВАТ "Шахта "Червоний партизан" з 09.02.1993 по 01.01.1998, суд зазначає наступне.

Так, спірним рішенням відповідачем не зараховано до спеціального стажу період роботи з 09.02.1993 по 01.01.1998 в ДВАТ "Шахта "Червоний партизан" на посаді електрослюсаря з повним робочим днем під землею.

Разом з тим, з трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1989 по 01.02.1993 навчався в СПТУ №15, з 09.02.1993 по 20.03.2017 позивача прийнято електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею у шахті в ДВАТ "Шахта "Червоний партизан".

Як вже зазначалось судом, позивачу не зараховано до пільгового стажу період роботи з 09.02.1993 по 01.01.1998 в ДВАТ "Шахта "Червоний партизан" на посаді електрослюсаря з повним робочим днем під землею, через ненадання ОСОБА_1 уточнюючих довідок за даний період.

Поряд із цим, суд вказує, що позивачем здійснювались спроби отримати відповідні довідки не дивлячись на наявність трудової книжки та відповідних записів в ній про спірний період.

Так, в матеріалах справи містяться звернення до Генерального директора ТОВ "ДТЕК" від 20.09.2019 та до керівника ПРАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 30.09.2019 щодо надання уточнюючих довідок про підтвердження пільгових періодів роботи з 09.02.1993 по 20.03.2017.

Листом ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" повідомило позивача, що з 13 березня 2017 року господарська діяльність та управління товариством унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Відтак, наразі Товариство позбавлене можливості в користуванні кадровими документами та не може підтвердити чи спростувати будь-яку інформацію та/або надати будь-які довідки стосовно своїх колишніх працівників, в тому числі і ОСОБА_1 .

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами".

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 30.10.2018 у справі №234/3038/17, від 11.12.2018 у справі №360/1628/17, від 31.01.2019 у справі №233/1181/17, від 17.07.2019 у справі №302/757/17-а.

Вказана робота позивача на посаді електрослюсар з повним робочим днем під землею на шахті ДВАТ "Шахта "Червоний партизан" в спірний період з 09.02.1993 по 01.01.1998 відносилась до Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою КМУ № 162 від 11 березня 1994 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Так, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці (за Списком №1) відповідачем не надано.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв`язку з знаходженням підприємств на території, непідконтрольній Українській владі та не перереєстрації його на території підконтрольній українській владі.

З огляду на те, що позивач виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 , отже відповідний період роботи має бути зарахований до пільгового стажу, що дає право на пенсію.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Разом з цим, суд враховуючи вимоги пункту 20 Порядку №637 зазначає, що наявність у трудовій книжці записів про займану посаду і період виконуваної роботи підтверджує пільговий характер роботи позивача з 09.02.1993 по 01.01.1998 в ДВАТ "Шахта "Червоний партизан" на посаді електрослюсар під землею 4 розряду з повним робочим днем у шахті.

Щодо посилань відповідача на безпідставність зарахування до пільгового стажу позивача період його навчання в СПТУ №15 з 01.09.1989 по 01.02.1993, суд зазначає наступне.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_2 у період з 01.09.1989 по 01.02.1993 навчався у СПТУ №15 за спеціальністю електрослюсар підземний 4 розряду (диплом НОМЕР_3 від 01.02.1993).

Згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Положеннями ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно - технічну освіту" визначено, що час навчання у професійно - технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Оскільки, ОСОБА_1 був працевлаштований за набутою спеціальністю відразу після навчання, суд приходить до висновку, що період навчання позивача у СПТУ №15 з 01.09.1989 по 01.02.1993 за професією "електрослюсар підземний 4 розряду" має бути зараховано до пільгового стажу останнього, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, у відповідності до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Поряд із тим, суд зауважує, що диплом про освіту отриманий позивачем 01.02.1993, а працевлаштований до ДВАТ "Шахта "Червони партизан" ОСОБА_1 вже 09.02.1993, тобто до спливу 3 місячного строку.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 20 від 05.05.2019р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період з 01.09.1989 по 01.02.1993 та з 09.02.1993 по 01.01.1998.

Щодо позовних вимог про зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій ОСОБА_3 Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_3 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, питання щодо призначення та виплати пенсії, віднесено виключно до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та не входить до компетенції суду.

При цьому Управлінням Пенсійного фонду не обраховано стаж позивача з урахуванням роботи його на посаді електрослюсаря на шахті за весь період роботи.

Враховуючи вищезазначене, оскільки суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області повторно розглянути заяву позивача від 21.03.2019 року щодо призначення йому пенсії відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог в яких позивач просить нараховувати, виплачувати йому пенсію та виплатити заборгованість з виплати пенсії за період з 21 березня 2019 року до моменту виплати поточної пенсії за рішенням суду, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Водночас з цим, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів існування у відповідача наміру допускати порушення закону у процедурі проведення майбутніх пенсійних виплат.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, адже вимоги заявлені на майбутнє, стосуються правовідносин, котрі ще не відбулись та відносно яких відсутні докази обрання владним суб`єктом наперед певного варіанту правової поведінки.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне.

Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зазначене є правом суду, а не обов`язком, водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування приписів ст.382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням викладено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування протоколу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №20 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 05.05.2019 відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період з 01.09.1989 по 01.02.1993 та з 09.02.1993 по 01.01.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2019 року щодо призначення йому пенсії відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.