Справа № 420/2320/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/2320/19
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Семенюка Г.В.,
судді -Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року по справі за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (надалі - позивач, нотаріус) звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач, Мінюст), в якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» №608/5 від 27.02.2019 року, яким тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірний пункт наказу про тимчасове блокування їй доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прийнятий відповідачем за результатами розгляду скарги гр. ОСОБА_2 щодо здійснених позивачем реєстраційних дій, в процесі розгляду якої відповідачем були порушені вимоги законодавства, які визначають порядок розгляду таких скарг та права реєстратора, стосовно якого подана скарга. Позивач вказує, зокрема, на порушення гр. ОСОБА_2 строку подання скарги, як на підставу для її повернення без розгляду, на недотримання порядку запрошення позивача на розгляд скарги та порушення прав позивача при розгляді скарги внаслідок ненаправлення позивачу уточненої скарги заявника від 21.02.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до Комісії Міністерства юстиції України з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації зі скаргою від 31.01.2019 року стосовно здійснених позивачем 05.12.2019 року реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 , власник яких був скаржник.

19.02.2019 року ОСОБА_2 доповнив свою скаргу вимогами про скасування також і наступних реєстраційних дій позивача щодо вищевказаного нерухомого майна від 26.12.2018 року.

За результатами розгляду даної скарги Комісією Міністерства юстиції України з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (надалі - Комісія) був підготовлений Висновок від 25.02.2019 року, в якому вказується про порушення позивачем законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно при проведенні 05.12.2019 року реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1, а також міститься рішення Комісії про скасування рішення позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.12.2018 року та від 21.12.2018 року щодо зазначеної нерухомості, та про блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці.

На підставі цього Висновку відповідачем прийнятий наказ від 27.02.2019 року №608/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» про наступне:

- пункт 1 - задоволення скарги ОСОБА_2 від 31.01.2018 року;

- пункт 2 - скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.12.2018 року №44436861, від 26.12.2018 року №44843504, від 26.12.2018 року №44842443, від 26.12.2018 року №44845091, від 28.12.2018 року №44900232, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1;

- пункт 3 - тимчасове блокування доступу приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці;

- пункт 4 - виконання пункту 2 наказу покласти на Департамент державної реєстрації та нотаріату;

- пункт 5 - виконання пункту 3 наказу покласти на державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Предметом оскарження позивачем у даній справі є виключно пункт 3 наказу від 27.02.2019 року №608/5, тобто рішення про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в наказі Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» №608/5 від 27.02.2019 року відсутнє будь яке мотивування застосування до позивача рішення з такими несприятливими наслідками, в той час, як ч.2 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прямо зобов`язує відповідача за результатами проведення перевірок державних реєстраторів, у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, приймати вмотивоване рішення.

При цьому суд першої інстанції відхилив всі наведені позивачем доводи щодо порушень відповідачем підстав та порядку проведення перевірки за скаргою ОСОБА_2 , а також вимог щодо ознайомлення позивача з доповненнями до скарги від 26.12.2018 року, пославшись на те, що оскільки позивач не оскаржує п.1 та п.2 спірного наказу Мінюсту, то вона фактично визнає законність висновку комісії Мініюсту від 25.02.2019 року щодо розгляду скарги ОСОБА_2 , в тому числі й щодо дотримання порядку розгляду скарги й дотримання прав позивача, а тому, наведені позивачем доводи не можуть бути підставою для надання оцінки законності пункту 3 спірного наказу, як похідного від пунктів 1 та 2 цього ж наказу.

Оскільки позивач не оскаржувала рішення суду першої інстанції в частині наданої судом оцінки наведених позивачем обґрунтувань позовної заяви, колегія суддів виходячи із визначених у ч.1 ст.308 КАС України меж перегляду судом апеляційної інстанції, переглядає дану справу в межах доводів Міністерства юстиції України.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вказуючи на те, що підставою для викладеного у пункті 3 спірного наказу рішення про тимчасове блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стали виявлені в діяльності позивача порушення у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, детальний опис яких наведений у висновку Комісії від 25.02.2019 року, а тому застосування до позивача такого заходу, як тимчасове блокування доступу до Державного реєстру, який є найменш суворим з тих, які передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є прямим обов`язковим наслідком від вчинених позивачем порушень.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (ч.1).

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України (ч.2).

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю (ч.3).

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

У разі якщо останній день строку для подання скарг, зазначеного у частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем (ч.4).

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що встановлені обставини подання ОСОБА_2 скарги від 31.01.2019 року, яка відправлена по пошті 01.02.2019 року та надійшла до Мінюсту 05.02.2019 року, що підтверджується долученою копією відповідного конверту, а також інформацією з офіційного веб-сайту ПАТ «УКРПОШТА» щодо відстеження поштових відправлень за трек-номером листа, вказують на дотримання скаржником вимог ч.3 ст.37 Закону №1952-IV про 60-денний строк на подання скарги на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.12.2018 року №44436861, що в свою чергу спростовує твердження позивача про недотримання цього строку.

Частиною 6 ст.37 Закону №1952-IV визначено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.37 Закону №1952-IV).

Згідно пункту 2 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (надалі - Порядок №1128) для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Положеннями пунктів 9-14 Порядку №1128 передбачено наступне:

- під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду;

- суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги);

- копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду;

- за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу;

- якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії;

- висновок комісії, на підставі якого суб`єктом розгляду скарги приймається рішення про задоволення скарги, обов`язково містить інформацію про те, що: 1) рішення, дії або бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації; 2) скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття суб`єктом розгляду скарги рішень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 2 частини шостої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Наведені положення ст.37 Закону №1952-IV та Порядку №1128 свідчать про те, що розгляд скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав здійснюється утвореною Мінюстом постійною діючою комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яка у випадку прийняття скарги до розгляду повинна не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті повідомити скаржника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про час і місце розгляду скарги, з наданням суб`єкту оскарження в цей же термін копії скарги та доданих до неї документів. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, а також прийняти участь в розгляді скарги, а неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач супроводжувальним листом від 14.02.2019 року (т.1 а.с.145), направив позивачу копію скарги гр. ОСОБА_2 , яку, як зазначає сама позивач в своєму листі на адресу Мінюсту від 24.02.2019 року (т.1 а.с.29), вона отримала 21.02.2019 року. В цьому ж супроводжувальному листі Мінюст повідомив позивача про те, що інформація про дату, час та місце розгляду Комісією скарги буде опубліковано на сайті Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

В позовній заяві позивач не висловила зауважень стосовно порушення відповідачем встановленого Порядком №1128 строку повідомлення її про час і місце розгляду скарги, з наданням суб`єкту оскарження в цей же термін копії скарги та доданих до неї документів. Однак у відповіді на відзив представник позивача вказує на відсутність доказів завчасного розміщення на офіційному веб-сайті Мін`юсту оголошення про проведення засідання Комісії 25.02.2019 року.

Як вже зазначено вище, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача, стосовно порушення Комісією порядку розгляду скарги гр. ОСОБА_2 та прав позивача, однак позов задовольнив з підстав відсутності в наказі Мінюсту №608/5 від 27.02.2019 року мотивувань для блокування позивачу доступу до Державного реєстру.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, оскільки відповідно до п.12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги Мінюст приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні у формі наказу на підставі висновків Комісії, а тому оцінку такому наказу необхідно надавати у взаємозв`язку із висновком Комісії, в якому і повинні бути викладені обґрунтування прийнятого рішення.

В наказі Мінюсту №608/5 від 27.02.2019 року зазначено, що підставою для цього наказу є Висновок Комісії від 25.02.3019 року.

Оцінюючи Висновок Комісії від 25.02.2019 року, колегія суддів зазначає, що в ньому достатньо повно викладені обставини, які зумовили подання скарги гр. ОСОБА_2 , а також наведені конкретні факти порушень позивачем законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно при проведенні 05.12.2019 року реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 , з наданням їм відповідної правової кваліфікації.

При цьому слід зазначити, що жодних доводів на спростування висновків Комісії щодо фактів допущених порушень позивачем ні в позовній заяві, ні під час розгляду справи в суді не наведено.

Внаслідок виявлення таких порушень суб`єкт розгляду скарги повинен, крім іншого, також застосувати до державного реєстратора і певні заходи, які передбачені частиною 6 ст.37 Закону №1952-IV, одним з яких є тимчасове блокування доступу до Державного реєстру.

При цьому, як вірно зазначає апелянт, тимчасове блокування доступу до Державного реєстру є найменш суворим заходом з тих, які передбачені Законом №1952-IV.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені Комісією факти порушення позивачем законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно при проведенні 05.12.2019 року реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1, які не заперечуються позивачем, є достатнім обґрунтуванням для застосування до позивача такого заходу, як тимчасове блокування доступу до Державного реєстру строком на 2 (два) місяці.

Тому застосування до позивача такого заходу наказом Мінюсту №608/5 від 27.02.2019 року, є цілком обґрунтованим.

Колегія суддів також відхиляє як помилкові наведені стороною позивача в позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу доводи про те що в порушення пункту 4 частини восьмої статті 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України не відмовило у задоволенні скарги гр. ОСОБА_2 внаслідок існування цивільної справи №522/21785/18 за позовом ОСОБА_2 до - ОСОБА_3 , ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права за іпотечним договором.

Пункт 4 ч.8 ст.37 Закону №1952-IV передбачає, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, предметом спору у судовій справі №522/21785/18 не є рішення приватного нотаріусу ОСОБА_1 від 05.12.2018 року №44436861, і цей нотаріус не є стороною у цій цивільній справі, тобто не є відповідачем, що, виключало підстави для застосування відповідачем пункт 4 частини восьмої статті 37 Закону №1952-IV при розгляді скарги ОСОБА_2 ..

Посилання позивача на несвоєчасне отримання нею додаткових пояснень до скарги ОСОБА_2 від 26.12.2018 року колегія суддів відхиляє, оскільки сам факт подання скаржником таких додаткових пояснень, які надійшли до відповідача 19.02.2019 року, не зумовлював обов`язковість відкладення відповідачем розгляду скарги ОСОБА_2 , призначеної на 25.02.2019 року, та не позбавляв позивача прийняти участь у розгляді Комісією такої скарги.

Зауваження позивача у відзиві на апеляційну скаргу про відсутність в роздруківці з офіційного веб-сайті Мін`юсту оголошення про проведення засідання Комісії 25.02.2019 року. дати розміщення такого оголошення колегія суддів також відхиляє, оскільки в позовній заяві позивач не посилалась на порушення відповідачем вимог Порядку №1128 щодо завчасного повідомлення її про час і місце розгляду скарги ОСОБА_2 ..

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до прийняття помилкового рішення, а тому таке рішення підлягає скасуванню, з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.