Справа № 826/460/17
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м. Київ № 826/460/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Гера - Гетера»
доКиївської міської митниці Державної фіскальної служби
провизнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості від 10 листопада 2016 року №100270002/2016/000016/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10 листопада 2016 року №100270002/2016/00201
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Гера - Гетера» (далі - декларант, позивач, ТОВ «Гера - Гетера») з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби (далі - Київська міська митниця ДФС, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Київської міської митниці ДФС від 10 листопада 2016 року №100270002/2016/000016/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС; Митний пост «Столичний» від 10 листопада 2016 року №100270002/2016/00201.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що митну вартість товару ним було заявлено за ціною договору, укладеного 22 липня 2015 року між ТОВ «Гера - Гетера» та компанією HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD (Китай), на підтвердження чого ним були надані усі необхідні підтверджуючі документи, у зв`язку із чим вважає рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості протиправним.

Крім того, позивач зазначив, що при визначенні митної вартості товару відповідачем було застосовано резервний метод, без застосування попередніх, що також свідчить про протиправність прийнятого ним рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року (суддя Аблов Є.В.) відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 березня 2018 року, з урахуванням думок сторін, на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», розділом 3 якого внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідні положення зазначеного Закону встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Спір виник із публічно-правових відносин у яких відповідач є суб`єктом владних повноважень. Зазначений спір згідно з вимогами ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) належить до компетенції адміністративних судів та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року №198 справу №826/460/17 повторно розподілено на суддю Погрібніченка І.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення йому надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

31 травня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому останній, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів,, які імпортуються, оскільки подані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та містять розбіжності, зокрема, згідно з пунктом 3.3 зовнішньоекономічного контракту №22/0715 від 22 червня 2015 року продавець виставляє покупцю попередній інвойс, який не подано до митного оформлення та не зазначено у графі 44 митної декларації; порушені терміни оплати, зазначені у пункті 4.1 контракту; платіжне доручення в іноземній валюті №15 від 23 серпня 2016 року не містить посилання на попередній або комерційний інвойс, що унеможливлює перевірку за якою поставкою товарів здійснено перерахування коштів; прайс - лист від 10 серпня 2016 року не має терміну дії, що суперечить суті прайс - листа; калькуляція №б/н та без дати без виставлена безпосередньо для ТОВ «Гера - Гетера», тобто має суб`єктивну спрямованість.

Також, відповідачем зазначено, що додаткові документи подані декларантом не у повному обсязі, зокрема, у виписці по рахунку (SWIFT) #009 від 27 серпня 2016 року SWIFT - коди відправника та отримувача не відповідають зазначеним у пункті 13 зовнішньоекономічного контракту №22/0715 від 22 червня 2015 року, доповнені №2 від 23 липня 2016 року; у проформі - інвойсі №GB16147 від 22 липня 2016 року, комерційній пропозиції №б/н від 01 липня 2016 року та прайс - листі виробника зазначений артикул GBМК 2060 не відповідає зазначеному в доповненні №2 від 23 липня 2016 року, калькуляції та графі 31 митної декларації арт. GBЕТ 2060; в проформі - інвойсі №GB16147 від 22 липня 2016 року умови оплати не відповідають зазначеним у пункті 4.1 контракту; комерційна пропозиція №б/н від 01 липня 2016 року від виробника надана виключно на ту продукцію, оформлення якої здійснюється, тобто сформована без зазначення переліку всієї продукції виробника; у наданому прайс - листі №б/н відсутня інформація стосовно умов оплати, відповідно до яких можуть застосовуватись вказані ціни на продукцію та посилання на сайт у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою - продавцем зазначеного товару; не забезпечено перекладу калькуляції виробника відповідно до статті 254 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2016 року позивачем подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ №100270002/2016/316299 (далі - МД) з метою митного оформлення товарів.

У відповідності до граф 42 та 43 МД, митну вартість товару позивачем було визначено за основним методом - за ціною договору (контракту) у розмірі 17 526, 00 доларів.

На підтвердження зазначеної у МД митної вартості товару, позивач надав митному органу наступні документи, перелік яких міститься у графі 44 МД:

- контракт №22/0715 від 22 липня 2015 року;

- додаток №2 від 23 липня 2016 року до контракту №22/0715 від 22 липня 2015 року;

- договір про надання послуг митного брокера від 23 квітня 2014 року;

- інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампів «Ввезення в Україну дозволено», або «Транзит до України дозволено», або «Вивезення з України дозволено») від 02 листопада 2016 року;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено») від 02 листопада 2016 року;

- сертифікат про походження товару від 23 вересня 2016 року;

- сертифікат Китайської торгівельно - промислової палати №163301АО/39635 від 27 вересня 2016 року;

- фото товару;

- копія митної декларації країни відправлення від 12 вересня 2016 року;

- міжнародна автомобільна накладна (СMR) від 02 листопада 2016 року;

- коносамент ХІА0205753 від 13 вересня 2016 року;

- платіжне доручення в іноземній валюті №15 від 23 серпня 2016 року;

- довідка ТОВ «СМА Сі Джи Шиппінг Ендженсіз Україна» від 31 жовтня 2016 року про транспортні витрати;

- прайс - лист компанії HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD (Китай) від 10 вересня 2016 року;

- рахунок - фактура (інвойс) компанії HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD (Китай) від 10 вересня 2016 року;

- пакувальний лист компанії HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD (Китай).

За результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів, митним органом була розпочата процедура консультації та зазначено, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) з наступних причин: подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари та містять розбіжності:

1) згідно пункту 3.3 зовнішньоекономічного контракту №22/0715 від 22 червня 2015 року продавець виставляє покупцю попередній інвойс, який не подано до митного оформлення та не зазначено у графі 44 МД;

2) порушені терміни оплати, які зазначено у пункті 4.1 контракту;

3) платіжне доручення в іноземній валюті №15 від 23 серпня 2016 року не містить посилання на попередній або комерційний інвойс, що унеможливлює перевірку за якою поставкою товарів здійснено перерахування коштів;

4) прайс - лист від 10 серпня 2016 року не має терміну дії, що суперечить суті прайс - листа;

5) калькуляція №б/н без дати виставлена безпосередньо для ТОВ «Гера - Гетера», тобто має суб`єктивну спрямованість.

У зв`язку з вище наведеним, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, контролюючий орган запропонував декларанту протягом 10 днів подати додаткові документи (у разі наявності), а саме:

- прайс - лист виробника товару;

- транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалось страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- інші додаткові документи за власним бажанням декларанта.

На виконання зазначених вимог митного органу, декларантом були надані наступні додаткові документи:

1. виписку по рахунку (SWIFT) #009 від 27 серпня 2016 року;

2. проформу - інвойс №GB16147 від 22 липня 2016 року;

3. комерційну пропозицію №б/н від 01 липня 2016 року;

4. прайс - лист на 2016 рік;

5. калькуляцію виробника GBЕТ 2060 від 01 липня 2016 року;

6. договір перевізника №1246 від 11 серпня 2014 року;

7. рахунок - фактуру від 28 жовтня 2016 року;

8. довідку про транспортні видатки.

За результатами розгляду додаткових документів митним органом встановлено, що додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товару декларантом подані не в повному обсязі та встановлено наступне:

у виписці по рахунку (SWIFT) #009 від 27 серпня 2016 року SWIFT - коди відправника та отримувача не відповідають зазначеним у пункті 13 зовнішньоекономічного контракту №22/0715 від 22 червня 2015 року, доповнені №2 від 23 липня 2016 року;

у проформі - інвойсі №GB16147 від 22 липня 2016 року, комерційній пропозиції №б/н від 01 липня 2016 року та прайс - листі виробника зазначений артикул GBМК 2060 не відповідає зазначеному в доповненні №2 від 23 липня 2016 року, калькуляції та графі 31 митної декларації арт. GBЕТ 2060;

в проформі - інвойсі №GB16147 від 22 липня 2016 року умови оплати не відповідають зазначеним у пункті 4.1 контракту; комерційна пропозиція №б/н від 01 липня 2016 року від виробника надана виключно на ту продукцію, оформлення якої здійснюється, тобто сформована без зазначення переліку всієї продукції виробника;

у наданому прайс - листі №б/н відсутня інформація стосовно умов оплати, відповідно до яких можуть застосовуватись вказані ціни на продукцію та посилання на сайт у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою - продавцем зазначеного товару;

не забезпечено перекладу калькуляції виробника відповідно до статті 254 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів прийнято письмове рішення про її коригування відповідно до статті 55 Митного кодексу України, а саме від 10 листопада 2016 року №100270002/2016/000016/2.

Митна вартість у вказаному рішенні визначена із застосуванням методу визначення митної вартості 2г (резервний метод) відповідно до статті 64 Митного кодексу України з використанням способів, які не суперечать законом України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, та на підставі інформації щодо митного оформлення за вищим рівнем митної вартості (МД від 03 грудня 2015 року №100270002/2015/262791).

Незгода позивача із зазначеним рішенням обумовила звернення позивача до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 34-1 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (тут і далі - у редакції, що діяла станом на час прийняття спірного рішення), органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень частин 2, 4, 8 та 9 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до частин 1-4 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини 1, 2, 3, 5 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 статті 54 Митного Кодексу України).

Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно частини 1, 7, 8, 9 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Відповідно до частини 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних правил ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).

Матеріалами справи встановлено, що рішенням про коригування митної вартості товарів від 10 листопада 2016 року №/2016/000016/2 митна вартість товару визначена за резервним методом.

Підставою для прийняття вказаного рішення та початку проведення процедури консультації стало те, що заявлена митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за основним методом, оскільки документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари та містять розбіжності:

1) згідно пункту 3.3 зовнішньоекономічного контракту №22/0715 від 22 червня 2015 року продавець виставляє покупцю попередній інвойс, який не подано до митного оформлення та не зазначено у графі 44 МД;

2) порушені терміни оплати, які зазначено у пункті 4.1 контракту;

3) платіжне доручення в іноземній валюті №15 від 23 серпня 2016 року не містить посилання на попередній або комерційний інвойс, що унеможливлює перевірку за якою поставкою товарів здійснено перерахування коштів;

4) прайс - лист від 10 серпня 2016 року не має терміну дії, що суперечить суті прайс - листа;

5) калькуляція №б/н без дати виставлена безпосередньо для ТОВ «Гера - Гетера», тобто має суб`єктивну спрямованість.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Пунктами 2, 3, 4 та 5 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок - фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з частиною 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь - які документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Матеріалами справи встановлено, що 22 липня 2015 року між ТОВ «Гера - Гетера» та компанією HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD (Китай) укладено контракт №22/0715 (далі - Контракт), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується відвантажити, а покупець - купити на умовах FOB Сяминь відповідно Інкотермс 2010 товар, номенклатура якого наведена у додатках та специфікаціях до цього контракту, які є невід`ємною частиною контракту.

За приписами пунктів 2.1, 2.2 Контракту всі ціни на товари обумовлюються в пропозиціях продавця та зазначаються у доларах США.

Загальна вартість даного Контракту складається з суми всіх додатків до даного договору.

Пунктом 3.3 Контракту передбачено, що замовлення вважається прийнятим до виконання, якщо продавець виставив покупцю попередній інвойс.

Всі платежі по даному Контракту здійснюються у доларах США банківським переказом на рахунок продавця: CHINA EVERBRIGHT BANK, HANGZHOU BRANCH, SWIFT код: EVERCNBJHZ1, адреса банка: Китай, Ханжо, Кинг Чун роад №200, р/р НОМЕР_2.

Також, у відповідності до пунктів 4.1, 4.2 Контракту покупець сплачує аванс 100 % від суми, з яких 30 % суми, вказаної у додатку протягом 30 днів після підписання додатку, та 70 % після відгрузки товару на борт, що підтверджується наданням оформленого коносаменту. У випадку прострочення сплати зобов`язань, покупець повинен сплатити продавцю пеню у розмірі 0,1 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

23 липня 2016 року між ТОВ «Гера - Гетера» та компанією HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD (Китай) підписано додаток №2 до Контракту, у відповідності до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується продати та відгрузити, а покупець - купити на умовах FOB Сяминь відповідно Інкотермс 2010 наступний товар: 138 велотренажерів GBMK 1060, вартістю 7 728, 00 доларів США (56, 00 доларів США за 1 штуку) та 138 велотренажерів GBЕТ 2060, вартістю 9 798, 00 доларів США (71, 00 доларів США за 1 штуку), загальною вартістю 17 526, 00 доларів США.

Оплата товару відбулась 23 серпня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №15 на суму 17 526, 00 доларів США.

Аналізуючи надані позивачем документи, суд зазначає, що умовами Контракту передбачено виставляння продавцем попереднього інвойсу покупцю, проте такий інвойс не був долучений позивачем до складу документації для підтвердження митної вартості.

Крім того, платіжне доручення в іноземній валюті №15 від 23 серпня 2016 року не містить посилання на попередній або комерційний інвойс, або додаток №2 до Контракту, відповідно до умов якого здійснювалась поставка товару.

З матеріалів справи вбачається, що додаток №2 до Контракту сторонами підписаний 23 липня 2016 року, коносамент оформлений 13 вересня 2016 року. Відтак, 30 % від суми товарів позивач повинен був сплатити до 23 серпня 2016 року, а інші 70 % після отримання оформленого коносамента, тобто після 13 вересня 2016 року. У той же час, оплата товару була здійснена позивачем у повному обсязі (100 %) 23 серпня 2016 року, що суперечить вимогам пункту 4.1 Контракту.

Суд зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2018 року у справі №П/811/1886/17 (адміністративне провадження №К/9901/52400/18), основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Аналізуючи вище викладене, суд зазначає, що надані декларантом документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому викликають обґрунтований сумнів у достовірності відомостей, що зазначені у них, відтак суд погоджується з доводами відповідача щодо наявності підстав для початку проведення процедури консультації з позивачем та витребування додаткових документів.

На виконання вимог митного органу, декларантом були надані наступні додаткові документи: виписка по рахунку (SWIFT) #009 від 27 серпня 2016 року; проформа - інвойс №GB16147 від 22 липня 2016 року; комерційна пропозиція №б/н від 01 липня 2016 року; прайс - лист на 2016 рік; калькуляція виробника GBЕТ 2060 від 01 липня 2016 року; договір перевізника №1246 від 11 серпня 2014 року; рахунок - фактуру від 28 жовтня 2016 року; довідка про транспортні видатки.

Суд зазначає, що у пункті 13 Контракту зазначені реквізити сторін, а саме:

Покупець ТОВ «Гера - Гетера»: адреса: Україна, м. Київ, вул. Радункська, 42/10, кв. 133. Банк: АО «Райффайзен Банк АВАЛЬ», S.W.I.F.T. AVAL UA UK, адреса: 01011, Україна, м. Київ, вул. Лєскова, 9, р/р НОМЕР_1 .

Продавець HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD, адреса: Китай, Ханчжоу проспект Шаньшень, даймонд блдс, оф. 701-702. Банк: CHINA EVERBRIGHT BANK, HANGZHOU BRANCH, SWIFT код: EVERCNBJHZ1, адреса банка: Китай, Ханжо, Кинг Чун роад №200, р/р НОМЕР_2.

Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті №15 від 23 серпня 2016 року ТОВ «Гера - Гетера» сплатило 17 526, 00 доларів США на рахунок продавця: CHINA EVERBRIGHT BANK, HANGZHOU BRANCH, адреса банка: Китай, Ханжо, Кинг Чун роад №200, р/р НОМЕР_2, SWIFT код: EVERCNBJHZ1, які відповідають реквізитам, визначеним сторонами у пункті 13 Контракту.

У той же час, з додатково наданої виписки по рахунку №009 від 27 серпня 2016 року вбачається, що SWIFT код продавця не відповідає SWIFT коду, зазначеному у пункті 13 Контракту, додатку №2 до нього та платіжному дорученні в іноземній валюті №15 від 23 серпня 2016 року.

Натомість у виписці по рахунку №009 від 27 серпня 2016 року SWIFT код продавця - компанії HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD зазначений наступним чином: BKTRUS33xxxs3xxxx.

Також, з долученої позивачем проформи - інвойсу (PROFORMA INVOICE) компанії HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD (Китай) №GB16147 від 22 липня 2016 року вбачається, що у ньому визначені наступні умови оплати товару:

1) 30 % до початку виробництва та 70 % після завантаження на борт;

2) 100 % платіж перед завантаженням на борт.

Разом з тим, пунктом 4.1 Контракту визначено, що покупець сплачує аванс 100 % від суми, з яких 30 % суми, вказаної у додатку протягом 30 днів після підписання додатку, та 70 % після відгрузки товару на борт, що підтверджується наданням оформленого коносаменту.

Таким чином, умови оплати товару, визначені у проформі - інвойсі та у пункті 4.1 Контракту відрізняються один від одного.

Крім того, у пункті 1.1 додатку №2 від 23 липня 2016 року до Контракту зазначено, що продавець зобов`язується продати та погрузити, а покупець - купити на умовах FOB Сяминь відповідно Інкотермс - 2010 наступні товари: 138 велотренажерів GBMK 1060, вартістю 7 728, 00 доларів США (56, 00 доларів США за 1 штуку) та 138 велотренажерів GBЕТ 2060, вартістю 9 798, 00 доларів США (71, 00 доларів США за 1 штуку), загальною вартістю 17 526, 00 доларів США. На артикули GBMK 1060 та GBЕТ 2060 також містять посилання калькуляція GBMK 1060 від 01 липня 2016 року та GBЕТ 2060 від 01 липня 2016 року.

Проте, у додатково наданих позивачем документах, а саме: проформі - інвойсі, комерційній пропозиції та прайс листі міститься посилання на велотренажер GBMK 2060 та відсутнє посилання на велотренажер GBЕТ 2060.

Таким чином позивачем не було надано документи, включаючи і додатково витребувані митним органом, які б усунули сумніви щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортовані товари.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що додатково надані позивачем документи не усунули сумніви відносно правильного визначення позивачем митної вартості імпортованих товарів, у зв`язку з чим контролюючий орган обґрунтовано скоригував митну вартість товару із застосуванням другорядного методу та прийняв відповідне рішення, яке відповідає вимогам статті 55 Митного кодексу України.

Крім того, за вказаних обставин, у суду відсутні підстави для скасування спірної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а відтак і для задоволення позовної вимоги у цій частині.

У той же час, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що прайс - лист від 10 серпня 2016 року не має терміну дії, що суперечить суті прайс - листа, та у ньому відсутня інформація стосовно умов оплати, відповідно до яких можуть застосовуватись вказані ціни на продукцію та посилання на сайт у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою - продавцем зазначеного товару, з огляду на наступне.

Прайс - лист (від англ. рrice - ціна, list - список) - це систематизований збірник цін (тарифів) за групами та видами товарів і послуг.

Наданий позивачем прайс - лист від 10 вересня 2016 року містить достатню інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування певних товарів, ціну, умови поставки, назву компанії, її місцезнаходження та засоби зв`язку, а також інші відомості.

Щодо доводів відповідача, що калькуляція №б/н без дати виставлена безпосередньо для ТОВ «Гера - Гетера», тобто має суб`єктивну спрямованість, суд зазначає наступне.

Калькулямція (від лат. лат. - обчислення) - це обчислення собівартості одиниці продукції, виконаних робіт та послуг, а також заготівельної собівартості матеріальних цінностей та засобів виробництва за елементами витрат. У поняття калькуляції входить сукупність способів, що використовуються для числення собівартості всього випуску і одиниці окремих видів продукції (робіт, послуг) по встановленій номенклатурі витрат, місцю їх виникнення. Калькуляції складають на продукцію основного і допоміжного виробництв щомісячно, за квартал і рік за цільовим призначенням.

Залежно від тієї ролі, яку відіграє калькулювання собівартості у діяльності підприємств і організацій, зокрема їх економічної ролі, наявності різних показників і видів собівартості та їх призначення у системі економічної інформації розрізняють різноманітні види калькуляцій. В економічній літературі донині немає єдиної думки щодо складу класифікаційних ознак, згідно з якими можна було б їх вивчати. Проте, на практиці застосовуються такі найбільш поширені ознаки, згідно з якими вони класифікуються, зокрема, за характером виробництва вони поділяються на: масові (періодичні); індивідуальні; проміжні.

У свою чергу індивідуальні калькуляції складаються після завершення виробництва окремого замовлення.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що калькуляція також може бути індивідуальною, тобто виконаною підприємством після завершення виробництва окремого замовлення іншого підприємства.

Таким чином, складання компанією HANGZHOU STANDART MAYO INDUSTRIAL CO.LTD (Китай) калькуляції безпосередньо для ТОВ «Гера - Гетера» є допустимим, а сама калькуляція не викликає у суду сумніву у правильності її розрахунків.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що декларантом не забезпечено перекладу калькуляції виробника відповідно до статті 254 Митного кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Таким чином, митний орган має право вимагати перекладу документів на українську мову лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

З аналізу наданих позивачем митному органу документів на підтвердження митної вартості імпортованого товару, встановлено, що вони складені китайською, російською, українською та англійською мовами.

При цьому, на думку суду, вказані документи дають змогу встановити щодо якого товару вони складені, ким, а також визначити вартість товару.

З огляду на зазначене, та за відсутності доказів зі сторони відповідача про необхідність перекладу документів у зв`язку з необхідністю перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, суд вважає зазначені доводи контролюючого органу такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги, як підстава невизнання митної вартості імпортованого товару.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв згідно приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності прийнятого рішення та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гера - Гетера» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко