Справа № 461/4347/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 461/4347/19 пров. № 857/11484/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Грень Н. М. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому інформації на письмовий запит від 08 лютого 2019 року та зобов`язати відповідача надати йому повну, достовірну та об`єктивну інформацію на письмовий запит від 08 лютого 2019 року протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 08 лютого 2019 року він звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», однак відповідач листом повідомив, що вказаний запит підлягає розгляду відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Зазначає, що відповіді у встановлений законодавством строк на поданий запит він не отримав, чим порушено його право на доступ до публічної інформації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на відносини у сфері звернень громадян, тому ним правомірно було надано позивачу відповідь, яка містила повну, достовірну та об`єктивну інформацію щодо перелічених позивачем питань, у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

08 лютого 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із запитом про надання публічної інформації, відповідно до якого просив надати йому наступну інформацію:

« 1.Чи мені з 01 січня 2018 року виплачувалася заборгована пенсія за 2016-2017 роки як перший етап у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та у якому щомісячному розмірі?

2.Чи мені з 01 січня 2019 року стала виплачуватися заборгована пенсія за 2016-2017 роки як другий етап у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та у якому щомісячному розмірі, а саме за січень і лютий 2019 року?

3.Коли мені буде виплачуватися заборгована пенсія за 2016-2017 роки у повному обсязі у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та у якому щомісячному розмірі? чи буде у суму заборгованої пенсії за 2016-2017 роки включено нарахування і виплату мені пенсії за вислугу 29 років у розмірі 77% від суми грошового забезпечення?

4.Чи мені з 01 січня 2018 року Пенсійний фонд виплачував тільки підвищену пенсію та у якому щомісячному розмірі? Прошу надати розрахунок.

5.Яким нормативним актом передбачено виплата мені підвищеної пенсії? Прошу конкретно вказати номер статті нормативного акту.

6.Яким чином проводився розрахунок підвищеної пенсії? Які види грошового забезпечення включаються до розміру підвищеної пенсії7 Чи включається до підвищеної пенсії розмір моєї відсоткової надбавки за вислугу 29 років від сум грошового забезпечення?

7.Чи входить у суму підвищеної пенсії відсоткова надбавка за вислугу 29 років у розмірі 77% від суми відповідного грошового забезпечення?

8. 3 01 січня 2018 року, а згодом і з 01 січня 2019 року, яка саме мені виплачується пенсія: як підвищена чи заборгована за 2016-2017 роки?

9. Чому пенсія виплачується по двох відомостях: по одній 5297 гривень 33 копійки, а по другій - 1325 гривень 79 копійок? Яким нормативним актом передбачено виплату пенсії по двох грошових відомостях?

10.Чи буде мені з 01 січня 2020 року ще раз підвищений розмір пенсії та у якому конкретному розмірі? Яким нормативним актом передбачено про підвищення пенсії з 01 січня 2020 року?»

15 лютого 2019 року за вих. № 4363/02.02-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області скерувало позивачу лист, відповідно до якого повідомлено, що згідно зі статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Відповідно до пункту 2 статті 2 цей Закон не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Повідомлено, що запит позивача буде розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не надано відповідь на запит позивача в порядку визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Зазначена норма кореспондується із статтею 34 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з статтею 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 цього Закону).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень (пункт 1 частини першої статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Згідно з частинами першою, другою статті 19 даного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

В силу частини четвертої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто. При цьому, запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститься, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль.

Як підтверджується матеріалами справи, 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації». В свою чергу, відповідач листом від 15 лютого 2019 року повідомив позивача, що вказана інформація не є публічною, а тому запит буде розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Так, апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством України розмежовуються види інформаційних відносин, які можуть скластися між громадянином та суб`єктом владних повноважень/підприємством, організацією тощо, зокрема, щодо звернень громадян у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», та запитів, передбачених Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Зокрема, метою інформаційного запиту в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» є одержання попередньо створеної інформації (або інформації, яка мала бути створена відповідно до законодавства), що не передбачає вжиття будь-яких заходів, окрім пошуку та надання інформації у відповідній формі. Водночас, розгляд звернення з огляду на його вид (заява, скарга, пропозиція) вимагає вжиття певних заходів реагування: поновлення прав, проведення перевірки, оцінки дій осіб, щодо яких подано скаргу, визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод, усунення недоліків в діяльності підприємств, установ, організацій тощо.

При цьому зібрання інформації з різних джерел не є створенням нової інформації, в той час як аналітичне опрацювання, надання роз`яснення не охоплюється сферою регулювання Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що запитувана позивачем інформація є публічною, відтак, не надавши позивачу інформації на письмовий запит в порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації» відповідачем унеможливлено реалізацію права позивача на доступ до публічної інформації.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі № 461/4347/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 24.01.2020