Справа № 500/2588/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2588/19

27 січня 2020 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 0-1918 від 03.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач 03.05.2018 прийняв податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 0-1918, яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 10941,33 грн за податковий період 2017 рік, так як згідно інформаційних баз даних ГУ ДПС в Тернопільської області за позивачем рахується об`єкт житлової нерухомості: будівля, загальною площею 493 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Прийняте відповідачем зазначене податкове повідомлення - рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки 28.07.2016 останній продав зазначений об`єкт житлової нерухомості іншій особі, на підтвердження чого надав відповідні документи, а тому позивач в 2017 році не був власником зазначеного об`єкта нерухомості за який відповідач нарахував зазначене податкове зобов`язання оскарженим податковим повідомленням - рішенням.

Ухвалою від 18.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 22.01.2020, в якій просить розглядати справу в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу в порядку письмового провадження. Водночас, представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що оскаржені дії відповідача щодо прийняття на підставі пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК) оскарженого податкового повідомлення - рішення здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК.

У зв`язку з неявкою у судове засідання 22.01.2020 всіх осіб, які беруть учать у справі, суд, керуючись частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС) не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також, з урахуванням заяви та клопотання сторін про розгляд справи без їхньої участі, - суд згідно ухвали від 22.01.2020 перейшов до розгляду справи № 500/2588/19 в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, відповідач, на підставі пункту 266.7 статті 266 ПК, 03.05.2018 прийняв податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 0-1918, яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 10941,33 грн за податковий період 2017 рік, так як згідно інформаційних баз даних ГУ ДПС в Тернопільської області за позивачем рахується об`єкт житлової нерухомості: будівля, загальною площею 493 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК).

Відповідно до підпункту 266.3.2. пункту 266.3. статті 266 ПК база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Суд встановив, що відповідач, на підставі пункту 266.7 статті 266 ПК, 03.05.2018 прийняв податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 0-1918, яким визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 10941,33 грн за податковий період 2017 рік, так як згідно інформаційних баз даних ГУ ДПС в Тернопільської області за позивачем рахується об`єкт житлової нерухомості: будівля, загальною площею 493 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (арк. справи 8, 55-58).

Водночас, як підтверджується матеріалами справи, в тому числі договором купівлі - продажу будівлі від 28.07.2016, позивач продав, а гр. ОСОБА_2 купила належну продавцю будівлю, а саме: аптечний склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 493 кв.м. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1074.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 18.10.2019, зазначений об`єкт нерухомості належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2016, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1074 (арк. справи 13-15).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач 28.07.2016 продав будівлю, а саме: аптечний склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 493 кв.м. іншій особі, як наслідок позивач у 2017 році не був власником зазначеного об`єкта нерухомості за який відповідач нарахував податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 10941,33 грн за податковий період 2017 рік.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також, суд враховує, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи те, що позивач у 2017 році не був власником об`єкта нерухомості, а саме: будівлі, загальною площею 493 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно нарахував позивачу за вказаний об`єкт нерухомості податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 10941,33 грн за податковий період 2017 рік.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржене податкове повідомлення - рішення відповідач прийняв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Податковим кодексом України, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 0-1918 від 03.05.2018, прийнятого Головним управлінням Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.01.2020.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.