Справа № 638/9415/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 р.Справа № 638/9415/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Перцової Т.С. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Хайкін В.М., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202) по справі № 638/9415/19

за позовом Громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1

до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2019 року адміністративний позов громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволений.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №2284 від 16.10.2018 року, складену заступником начальника Відділу прикордонної служби «Куп`янськ» відділу прикордонної служби «Тополі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України підполковником Калеником В. М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що в діях позивача вбачається недотримання положень законодавства, яким врегульовано правовий статус іноземців та осіб без громадянства. 16 жовтня 2018 року під час здійснення прикордонного контролю виявлено позивача, відносно якого відбулося спрацювання бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» про перевищення строків перебування в Україні, таким чином в діях позивача встановлено наявність складу адміністративного правопорушення за ознаками частини 2 статті 203 КУпАП, яке полягає у перевищенні строків перебування в Україні не більше 90 протягом 180 денного періоду та становить днів понад визначений строк, що підтверджується витягом з відповідної бази даних, яка отримана від Адміністрації Держприкордонслужби України на запит Харківського прикордонного загону. Крім того, відповідач посилається на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 року по справі №618/100/19, якою скасовано рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 13.03.2019 року.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Баку, Азербайджан, і є громадянином Азербайджану.

03 жовтня 2017 року Управлінням ДМС України у Вінницькій області громадянину Азербайджану ОСОБА_1 видано посвідку на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_1 , з терміном дії 1 (один) рік, дата закінчення строку дії тимчасової посвідки 02 жовтня 2018 року, що підтверджує лист Управлінням ДМС України у Вінницькій області.

ОСОБА_1 в`їхав на територію України 19.02.2018 року через пункт пропуску « Хутір Михайлівський » на підставі посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_2 .

Після цього, 05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 залишив територію України через пункт пропуску «Могилів-Подільський» і в той же день повернувся до України через той самий пункт пропуску. ОСОБА_1 в`їхав на територію України за своїм паспортом громадянина Азербайджану.

16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 залишив територію України через пункт пропуску «Куп`янськ».

Під час перетинання кордону, 16 жовтня 2019 року заступник начальника Відділу прикордонної служби «Куп`янськ» відділу прикордонної служби «Тополі» підполковник Каленик В.М. виніс постанову №2284, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 203 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100, 00 грн., у зв`язку з перевищенням терміну перебування в Україні.

Не погоджуючись з постановою відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та недоведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У преамбулі Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вказано, що цей закон визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 а 9 ч. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» надане визначення термінів:

- іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

- іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України - це іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Згідно з ч. 4 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до ч. 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;

3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2019 року.

Разом з тим, згідно з угодою між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, яку затверджено постановою КМУ №1565 від 24 жовтня 2002 року, яка передбачає право громадян Республіки Азербайджан тимчасово перебувати на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів.

Пунктом п`ятим Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015року №884,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 серпня 2015 року за №944/27389, під час виїзду іноземця з території України посадова особа Держприкордонслужби перевіряє чи не перевищив він строк перебування на території України шляхом відрахування від дня фактичного виїзду 180 днів назад. Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Відповідно до ч.2 ст.203 КУпАП недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, тягнуть за собою попередження або накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 19.02.2018 року по 02.10.2018 року перебував на території України відповідно до посвідки на тимчасове проживання, тобто на законних підставах.

Цей строк тимчасового проживання позивача з 19.02.2018 року по 02.10.2018 року на території України не може враховуватись до строку дозволеного безвізового перебування.

Разом з тим, у період з 03.10.2018 року по 16.10.2018 року позивач перебував на території України на умовах загального безвізового режиму, що жодним чином не порушує дозволених термінів перебування іноземця на території України.

Зважаючи на викладене, колегією суддів не встановлено порушення позивачем порядку та строку перебування на території України, а отже підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на постанову Другого апеляційного адміністративного суду у справі №618/100/19, оскільки в цій справі спір виник між іншими сторонами. Крім того, підставою для скасування рішення суду першої інстанції слугувало саме звернення до неналежного відповідача, що жодним чином не впливає на вирішення цієї справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 242 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, та вирішив справу на підставі норм матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2019 року по справі № 638/9415/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Т.С. Перцова О.В. Присяжнюк