Справа № 420/2434/19
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2434/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправними дій, рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення відсотку грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати йому пенсію у розмірі 89% грошового забезпечення; визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №93/Д-11 від 13.02.2019 року щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсійних нарахувань з 01.01.2016 року по 01.02.2019 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача одним платежем, за період з 01.01.2016 року по 01.02.2019 року з такими складовими: посадовий оклад - 2950,00 грн.; оклад за військове звання (полковник міліції) - 2400, 00 грн.; надбавка за стаж (вислугу) служби (50%) - 2350,00 грн.; надбавка умови проходження служби - 50% грошового забезпечення 983,82 грн.; процентна надбавка за вислугою років - 50 % грошового забезпечення - 2 675,00 грн.; премія (46%) - 1 357,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було призначено пенсію за вислугу років в розмірі 89% грошового забезпечення.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу було проведено перерахунок пенсії та здійснено її виплату, починаючи з 01.01.2016 року. При цьому, як зазначає позивач, додаткові види грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01.01.2016 року відповідачем враховані не були. Також позивачу було зменшено основний розмір пенсії з 89% на 70% грошового забезпечення.

Не погоджуючись із зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Данілов Станіслав Борисович звернувся до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Одеській області. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

15.07.2019 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що 01.04.2014 року набрав чинності Закон України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України», яким встановлено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. На підставі вищезазначеного відповідачем, на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 21.02.2018 року, у березні 2018 року було проведено перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.01.2016 року з урахуванням 70-відсоткового розміру грошового забезпечення (а.с.111-112).

Щодо врахування додаткових видів грошового забезпечення пенсійний орган зазначив, що призначає пенсії лише на підставі документів, які надходять від уповноважених органів. При цьому визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців чи окремих його складових для обчислення/перерахунку пенсії до компетенції органів Пенсійного фонду не належить.

Враховуючи те, що головним управлінням ПФУ при перерахунку пенсії на виконання вимог ч. 4 ст. 63 Закону України №2262, Постанови №704 та Постанови №103 враховані всі складові, зазначені Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області в довідці №15834, відповідач вважає, що підстав для визнання його дій протиправними немає.

Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області заяв по суті справи до суду надано не було.

09.07.2019 року ухвалою суду провадження в адміністративній справі №420/2434/19 зупинялось на підставі п. 9 ч. 2 ст. 236 КАС України до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18.

23.12.2019 року у зв`язку із набранням законної сили постановою Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18, провадження в адміністративній справі №420/2434/19 було поновлено та продовжено розгляд справи.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до протоколу за пенсійною справою №15834 (МВС) від 01.07.2012 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 89% відповідних сум грошового забезпечення, до якого увійшли: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років у відсотковому розмірі 35%, надбавка за особливо важливі завдання у відсотковому розмірі 50%, премія 46% (а.с.18).

У 2018 році на адресу ГУ ПФУ в Одеській області від Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області надійшла нова довідка позивача №15834 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року.

Як було встановлено судом, надана відповідачу Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області довідка містила наступні складові грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад у розмірі 2950,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням полковник міліції у розмірі 2400,00 грн., надбавка за стаж служби (45%) - 2407,50 грн., премія (2,01 %) - 155,93 грн., всього грошового забезпечення у розмірі 7913,43 грн. (а.с.21).

28.03.2018 року пенсійним органом на підставі вищезазначеної довідки було здійснено перерахунком пенсії позивача, розмір якої після перерахунку склав - 5 539,40 грн. (а.с.23).

Водночас, під час проведення вищезазначеного перерахунку, відповідачем було зменшено ОСОБА_1 основний розмір пенсії за вислугу років з 89% до 70% від розміру грошового забезпечення.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, 31.01.2019 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив останнього здійснити йому перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% від розміру грошового забезпечення, а також врахувати при здійсненні такого перерахунку також і додаткові види грошового забезпечення, з яких йому призначалась пенсія, а саме: надбавку за стаж служби (вислугу років) (50%) - 2350,00 грн.; надбавку за умови проходження служби 50% - 983,82 грн.; процентну надбавку за вислугу років 50 % - 2 675,00 грн.; премію (46%) - 1 357,67 грн.

13.02.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, виходячи з розрахунку 89% від розміру грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, та зазначило, що відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України» від 27.03.2014 року №1166-VII максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.24).

Щодо врахування при перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення відповідач зазначив, що відповідно до Порядку №45 Пенсійний фонд України здійснює перерахунок на підставі наданих уповноваженим органом довідок про розмір грошового забезпечення кожної особи. З огляду на зазначене, при перерахунку пенсії позивача були враховані лише ті складові грошового забезпечення, які були визначені у наданій Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області довідці №15834 станом на січень 2016 року, зокрема посадовий оклад, оклад за військове (спеціальне) звання, надбавку за стаж служби (45%) та премію (2,01%) (а.с. 90). За таких умов враховувати інші види грошового забезпечення у пенсійного органу законодавчих підстав немає.

Не погоджуючись із зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивач звернувся із позовом до адміністративного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив ГУ ПФУ в Одеській області інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-ХII).

Відповідно до цього Закону, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій, звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів.

Разом з тим, пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80", а цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами справи, ОСОБА_1 пенсія за вислугу років була призначена у розмірі 89% грошового забезпечення. Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За правилами ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Таким чином, зміна максимального відсоткового розміру пенсії, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вже після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення йому вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку з 01.01.2016 року.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що при перерахунку пенсії позивачу відповідач повинен був застосувати норми частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90% від розміру грошового забезпечення, яке враховано при обчисленні пенсії.

При цьому суд наголошує, що внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" зміни до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються лише порядку призначення пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяких інших осіб у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, та в жодному разі не перерахунку вже призначеної пенсії. На думку суду, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 року у зразковій справі №240/5401/18, та яка, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Додатково суд зазначає, що частиною 3 статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також не передбачено зменшення встановленого на момент призначення пенсії відсотку основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.

Отже, суд зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу був пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні її відсоткового розміру не може поширюватися законодавство, яке було прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності дій щодо зменшення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 89% на 70% від грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2016 року, а тому позовні вимоги в цій частині адміністративного позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі №822/524/18, оскільки в зазначеній справі спір між сторонами виник з інших правовідносин, зокрема щодо переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця, а ні з перерахунку одного виду пенсії.

Щодо позовних вимог позивача врахувати при перерахунку пенсії додаткові види його грошового забезпечення, а саме надбавки за стаж (вислугу) служби (50%) - 2350,00 грн.; надбавки за умови проходження служби 50% - 983,82 грн.; процентної надбавки за вислугу років 50 % - 2 675,00 грн.; та премію (46%) - 1 357,67 грн. суд зазначає наступне.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII, крім окремих положень, визначених у пункті 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2015 року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон № 900-VIII).

На підставі вищезазначених нормативно-правових актів, статтю 63 Закону №2262-XII було доповнено новою частиною третьою, згідно з якою перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Також Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» було доповнено пункт 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» абзацом другим, відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

При цьому Кабінетом Міністрів України постановою №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набрала чинності 02 грудня 2015 року, було встановлено розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади та оклади за спеціальні звання колишніх працівників міліції.

З огляду на зазначене, враховуючи зміни у грошовому забезпеченні поліцейських, яке передбачене Постановою №988, та враховуючи зазначені вище положення частини другої статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у колишніх працівників міліції виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року з урахуванням розмірів грошового забезпечення, що виплачувались поліцейським за прирівняними посадами у січні 2016 року.

Судом встановлено, що 21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103).

Згідно пункту 3 Постанови №103 встановлено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України №2262-ХІІ затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45.

Відповідно до п.1-3 Порядку № 45 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку, державні органи повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійний фонд України (ПФУ) про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління ПФУ складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком №45. У разі ліквідації таких органів, установ, організацій чи підприємств, довідки видаються правонаступниками.

Аналогічні положення містяться і в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 року №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Так згідно частини 2 пункту 1 Порядку №3-1 міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що органи Пенсійного фонду України здійснюють лише призначення (перерахунок) та виплату пенсій, а довідки на підставі яких безпосередньо здійснюється таке призначення (перерахунок пенсії) видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, що передбачено і Порядком №3-1 і Порядком №45. При цьому розрахунок вислуги років, визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії не входить до компетенції пенсійного органу.

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить висновку що головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до пункту 9 Порядку №45 має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, відповідач не має.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові №240/6263/18 від 13 березня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, надана Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області довідка позивача №15834 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року, містила наступні складові грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад - 2950,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням полковник міліції - 2400,00 грн., надбавку за стаж служби (45%) - 2407,50 грн., премію (2,01 %) - 155,93 грн., всього грошового забезпечення у розмірі 7913,43 грн. (а.с.21).

Зазначені складові були в повному обсязі враховані відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивачу в березні 2018 року. Разом з тим, жодних інших додаткових видів грошового забезпечення зазначена довідка не містила, з огляду на що пенсійний орган не мав законодавчих підстав для їх врахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Крім того, судом під час розгляду адміністративної справи №420/2434/19 встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року по справі №420/3575/19 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову, заявленого до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" про визнання незаконною довідки №15834 та зобов`язання підготувати уточнену довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 07.11.2017 року №1294 та від 11.11.2015 року №988.

За таких умов, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача в частинні неврахування при перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення, а саме надбавки за стаж (вислугу) служби (50%) - 2350,00 грн.; надбавки за умови проходження служби 50% - 983,82 грн.; процентної надбавки за вислугу років у розмірі 50% у сумі 2 675,00 грн., премії у розмірі 46% у сумі 1 357,67 грн. та зобов`язання пенсійного органу врахувати зазначені складові грошового забезпечення при здійснені перерахунку за відсутності відповідної довідки державного органу, з якого позивач був звільнений зі служби.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем до позовної заяви додані квитанції про сплату судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру №ПН4558 від 27.02.2019 року на суму 768,40 грн. та №ПН4562 від 27.02.2019 року на суму 768,40 грн. (а.с.5).

З урахуванням часткового задоволення адміністративного позову немайнового характеру ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача з головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень становить 768,40 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог (сплаченого відповідно до квитанції №ПН4558 від 27.02.2019 року).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65015, м. Одеса, вул. Канатна, 83), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12) області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2016 року при проведенні перерахунку пенсії (на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103) основного розміру пенсії за вислугу років з 89% до 70% від розміру грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103), виходячи з розрахунку 89% від розміру грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 768,40 грн. відповідно до квитанції №ПН4558 від 27.02.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.