Справа № 200/14714/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 р. Справа№200/14714/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Дяченко А.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до

Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5)

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, відповідно до якого просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 236 про відмову в перерахунку пенсії по стажу, згідно ст.ст. 24, 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачу на її заяву від 21.11.2019; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно переглянути заяву № 10889 від 21.11.2019 року про перерахунок пенсії позивачу, врахувавши до загального трудового стажу період навчання на денному відділенні Донецького державного університету з 11.10.1966 року по 28.06.1969 року; здійснити перерахунок пенсії з моменту звернення позивача із заявою, а саме з 21.11.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 2015 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області як отримувач пенсії за віком.

21.11.2019 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою про перерахунок пенсії згідно ст.ст. 24, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області відмовило позивачу в перерахунку пенсії, прийнявши рішення №236 від 29.11.2019 про відмову в перерахунку пенсії по стажу згідно ст. 24, 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами), у зв`язку з тим, що довідка від 07.03.2019 року №565/01-27/27 про підтвердження періоду навчання містить штамп та печатку навчального закладу, який розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Універсальна , 24, тобто на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі. Таким чином, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до ст. 24, 42 Закону №1058-IV, період навчання у Донецькому державному університеті до загального стажу не зараховано.

Позивач вважає рішення Управління Пенсійного фонду України м. Краматорську Донецької області №236 від 29.11.2019 про відмову в перерахунку пенсії по стажу згідно ст.ст. 24, 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» незаконним та необґрунтованим.

Ухвалою від 26 грудня 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 26 грудня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 січня 2020 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на наступне.

21.11.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії згідно ст.ст. 24, 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачкою були надані документи: заява про перерахунок пенсії №10889 від 21.11.2019;копія трудової книжки від 07.02.1978; копія диплому НОМЕР_3; копію довідки №565/01-27/27 від 07.03.2019.

При розгляді наданих документів встановлено, що період навчання у Донецькому державному університеті співпадає з періодами роботи у комітеті комсомолу.

Згідно записів трудової книжки позивач почала навчання в Донецькому державному університеті 11.10.1966 року, а в дипломі НОМЕР_3, наданого позивачем, вступила до інституту в 1964 році.

Відповідно записам диплому позивач закінчила повний курс університету 26.06.1969 року, а в записах трудової книжки датою закінчення навчання зазначено 15.08.1969 року.

Відповідач не визнає вимоги позивача щодо зарахування періоду навчання з 11.10.1966 по 28.06.1969, оскільки є розбіжності щодо дати навчання в дипломі та трудовій книжці, а також, є сумісництво навчання з роботою в комітеті комсомолу, факт навчання на денному відділенні необхідно підтвердити уточнюючою довідкою.

Розглянувши довідку від 07.03.2019 №565/01-27/27 про підтвердження періоду навчання, відповідачем встановлено, що документ містить штамп та печатку навчального закладу так званої «ДНР». Архів, який видав довідку, розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Університеська, 24, тобто на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі.

Таким чином позивачу відмовлено в перерахунку пенсії та не зараховано до загального стажу період навчання у Донецькому державному університеті.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_4 .

Позивач знаходиться на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №14263/36518 від 20.02.2015 року.

ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області.

21.11.2019 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою №10889 про перерахунок пенсії по стажу згідно ст. 24, ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року та зарахування до трудового стажу періоду навчання з 11.10.1966 по 28.06.1969 в Донецькому державному університеті.

Рішенням відповідача від 29.11.2019 року №236 в зарахуванні до трудового стажу періоду навчання позивача в Донецькому державному університеті з 11.10.1966 по 28.06.1969 відмовлено. Рішення вмотивоване тим, що є розбіжності щодо дати навчання в дипломі та трудовій книжці, а також, є сумісництво навчання з роботою в комітеті комсомолу, факт навчання на денному відділенні потребує підтвердження уточнюючою довідкою, довідка від 07.03.2019 №565/01-27/27 про підтвердження періоду навчання, містить штамп та печатку навчального закладу так званої «ДНР», тому не врахована при прийнятті оскаржуваного рішення.

Трудовий стаж позивача підтверджується трудовою книжкою від 07.02.1963, виданою на ім`я ОСОБА_1 , 1945 року народження.

Трудова книжка містить запис №7 про зарахування позивача до Донецького державного університету як студентки третього курсу філологічного факультету на підставі наказу від 11.10.1966 №1119 шляхом переведення з Київського державного університету.

Згідно запису №8 від 15.08.1969, внесеного на підставі наказу №659 від 28.06.1969, позивач закінчила Донецький державний університет.

Крім того, судом встановлено, що трудова книжка дійсно не містить відомостей щодо денної або заочної форми навчання позивачки.

Відтак, в дипломі НОМЕР_3 , виданому в 1969 році на ім`я ОСОБА_1 , зазначено, що вона 1964 році вступила до Донецького державного університету і в 1969 році закінчила повний курс по спеціальності «українська мова та література», рішенням від 28.06.1969 Державної екзаменаційної комісії позивачу присвоєно кваліфікацію філолога, викладача української мови та літератури.

Позивачем надано лист Донецького національного університету ім. Василя Стуса №136/01-06/01, датований жовтнем 2018 року, яким повідомлено, що архів навчального закладу залишено на тимчасово окупованій території.

Також, позивачем надано архівну довідку навчального закладу «Государственное образовательное учереждение высшего профессионального образования «Донецкий национальный университет» (мовою оригіналу) від 07.03.2019 № 565/01-27/27, в якій зазначено, що в архівних документах Донецького національного університету, в особистій справі зазначено, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.10.1966 (наказ № 1119 від 11.10.1966 року) була зарахована до Донецького державного університету на 3-й курс денного відділення філологічного факультету за спеціальністю «Українська мова та література» за переведенням з Київського державного університету. Після закінчення університету 28.06.1969 (наказ № 659 від 28.06.1969), був виданий диплом НОМЕР_3 та присвоєна кваліфікація «Філолог, викладач української мови та літератури».

Означена довідка містить печатки так званої «ДНР» та інші ознаки, видачі її на непідконтрольній території нелегітимними владними формуваннями.

Згідно запису в трудовій книжці № 9 від 01.02.1969, внесеного на підставі наказу №53 від 03.02.1969, позивач затверджена секретарем Комітету комсомолу середньої школи м. Донецьк.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність. недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерви.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж у спірний період часу позивач набув за часів Української РСР, на території якої навчальний заклад здійснював свою діяльність, тобто за часів легітимної на той момент влади.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач навчалась.

Що стосується доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території не можуть бути взяті до уваги, суд вважає, що за таких обставин необхідно виходити з того, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать .

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу».

Таким чином, вказаний період навчання позивача з 11.10.1966 по 28.06.1969 в Донецькому державному університеті на денному відділенні підтверджений достатніми та належними доказами.

З огляду на вищевикладене, оскаржуване рішення відповідача від 29.11.2019 року №236 про відмову в зарахуванні до трудового стажу періоду навчання позивача в Донецькому Державному університеті з 11.10.1966 по 28.06.1969 підлягає скасуванню.

Однак, суд звертає увагу, що згідно запису в трудовій книжці № 9 від 01.02.1969, внесеного на підставі наказу №53 від 03.02.1969, позивач затверджена секретарем Комітету Комсомолу середньої школи № м. Донецьк, тобто розпочала трудову діяльність, що в свою чергу дає підстави для часткового зарахування до трудового стажу позивача періоду навчання в Донецькому державному університеті, а саме з 11.10.1969 по 31.01.1969.

У даному випадку права позивача можуть бути відновлені шляхом скасування рішення відповідача від 29.11.2019 року №236 про відмову в зарахуванні до трудового стажу періоду навчання позивача в Донецькому Державному університеті з 11.10.1966 по 28.06.1969 і зобов`язання відповідача повторно переглянути заяву позивача № 10889 від 21.11.2019 року про перерахунок пенсії, врахувавши до загального пенсійного стажу період навчання на денному відділенні Донецького державного університету з 11.10.1966 року по 31.01.1969 року з урахуванням висновків суду.

Оскільки відсутні підстави вважати, що відповідачем буде порушено право позивача на отримання перерахованої пенсії з урахуванням періоду навчання, то задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам судочинства та його принципам.

26.12.2019 ухвалою про відкриття провадження у справі позивачу відстрочено сплату судових витрат до ухвалення судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що даний адміністративний позов позивачем було подано до суду виключно у зв`язку з протиправними діями відповідача, які судом визнано неправомірними, та наданням позивачу відстрочення сплати судових витрат до ухвалення судового рішення, суд дійшов висновку щодо стягнення сплаченого судового збору з відповідача на користь Державного бюджету України у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 236 від 29.11.2019 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по стажу, згідно ст.ст. 24, 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на її заяву від 21.11.2019.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 10889 від 21.11.2019 року про перерахунок пенсії, врахувавши до загального пенсійного стажу період навчання на денному відділенні Донецького державного університету з 11.10.1966 року по 31.01.1969 року з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, ) на користь Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 24 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко