Справа № 1.380.2019.004749
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004749
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Карп`як О.О.

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача Мельника С.І.

представника відповідача Стецьків Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллер» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллер» (79024, м. Львів, вул. Ковельська, 109Б, оф. 33) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019 року за № , яким ТОВ «Веллер» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств в сумі 282950 грн. (в частині податкового зобов`язання - 187182, 54 грн. та штрафних санкцій - 46795,63 грн.) та № 001216140, яким ТОВ «Веллер» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 45343,75 грн. (в частині податкового зобов`язання - 23261,46 грн. та штрафних санкцій - 5815,36 грн.);

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року замінено відповідача у справі з Головного управління ДФС у Львівській області на Головне управління ДПС у Львівській області.

Протокольною ухвалою суду від 02 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 грудня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2019 року № 3861 було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Веллер» щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 31.03.2019, валютного за період з 01.10.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 року. по 31.03.2019 року. За результатами проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Веллер» відповідачем було складено Акт № 1170/14.1/35010033 від 13.08.2019 року. В Акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Веллер» п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134; п. 135.1 ст. 135; п. 137.1 ст. 137; п. 198.3 ст. 198; п. 200.1, п. 200.2 ст. 200; п. 185.1 ст. 185; п. 187.1 ст. 187; 188.1 ст. 188; п. 201.1 ст. 201; п.п. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141; п. 120.1 ст. 120; п. 51.1 ст. 51; п. 176.2 «б» ст. 176 Податкового кодексу України. На підставі Акта перевірки органом ДФС винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2019 року, яким ТзОВ «Веллер» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємства в сумі 282 950 грн. (за податковим зобов`язанням - 226 360,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 56 590,00 грн.) та № від 21.08.2019 року, яким ТзОВ «Веллер» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 45 343,75 грн. (за податковим зобов`язанням - 36 275,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 9 068,75 грн.).

Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями № від 21.08.2019 року та № від 21.08.2019 року, вважає, що вони прийняті всупереч вимогам податкового законодавства за відсутністю законних підстав для його прийняття з огляду на наступне. Факт придбання ТОВ «Центрбудпостач» товарів у ТОВ «Веллер» документально підтверджено договором, видатковими та податковими накладними, банківськими виписками тощо. В Акті перевірки не вказано жодних обставин, які б спростовували реальність цих господарських операцій та факт їх здійснення. Позивачем належним чином оформлено первинні документи по господарських операціях з ФОП ОСОБА_1 за 1 квартал 2019 року, які підтверджують правомірність формування підприємством інших операційних витрат в сумі 339 903 грн. Враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 не являвся платником податку на додану вартість, то у ТзОВ «Веллер» відсутній обов`язок зменшити суму податкового кредиту (відкоригувати податковий кредит) в податкових деклараціях з податку на додану вартість на суму ПДВ з безоплатно отриманих товарів (послуг) від ФОП ОСОБА_2 за березень 2019 року в сумі 23 261,46 (139 598,75/6) грн. Просив позов задоволити.

11 жовтня 2019 року представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити з наступних підстав. ТзОВ «Веллер» в ході провадження господарської діяльності проводило операції з реалізації ТМЦ на адресу ТзОВ «Центрбудпостач». Позвиачем не надано до перевірки укладеного договору з ТзОВ „Центробудпостач". Відвантаження товару проводилось згідно з виданими накладними в серпні 2017 року та в грудні 2017 року. На розрахунковий рахунок ТзОВ „Веллер" надійшла оплата від ТзОВ „Центрбудпостач", перерахування якої не пов`язано з постачанням товарів від ТзОВ „Веллер", у загальній сумі 700 000 грн., відповідно до банківської виписки від 03.08.2017 - на суму 700 000,00 гривень. До перевірки ТзОВ „Веллер" не надано товарно-транспортні накладні, на підставі яких відбувалося відвантаження товару ТзОВ „Центрбудпостач", відповідно, перевіркою не можливо встановити факт транспортування товару зі складу ТзОВ „Веллер" до покупця ТзОВ „Центрбудпостач". Відповідно до інформаційних баз даних ДФС України ТзОВ „Центрбудпостач" не володіло основними фондами, та не здійснювало оренди приміщень, торгівельного обладнання, транспортних засобів. Згідно з аналізом даних ЄРПН у ТзОВ „Центрбудпостач" відсутні задекларовані операції з реалізації придбаних товарів у ТзОВ „Веллер". 29.05.2019 суддею Перемишлянського районного суду Львівської області ухвалено вирок по справі №449/485/19 за обвинуваченням засновника, бухгалтера ТзОВ „Центрбудпостач" ОСОБА1, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.205 Кримінального кодексу. Оскільки реальність вчинення господарських операцій ТзОВ „Центрбудпостач" відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у ТзОВ «Веллер» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відсутністю у ТзОВ „Центрбудпостач" фізичної та технічної можливості для вчинення задекларованих господарських операцій, встановлено, що господарські операції між ТзОВ „Веллер" та ТзОВ „Центрбудпостач" з придбання та реалізації товарів у серпні 2017 року містять ознаки нереальності їх здійснення та проведені з метою штучного формування витрат та податкового кредиту для ТзОВ „Центрбудпостач". Таким чином, враховуючи реальний час здійснення операцій з ТзОВ „Центрбудпостач", знаходження відповідного майна ТзОВ „Центрбудпостач" та відсутність у даного підприємства трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій, відсутністю ділової мети даних операцій, перевіркою не підтверджується факт реалізації (передачі) ТзОВ «Веллер» товарів на ТзОВ „Центрбудпостач" за період з 01.10.2016 по 31.03.2019 на загальну суму 700 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 116 666,67 грн. Отже, у ТзОВ „Веллер" не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

В ході проведення перевірки встановлено, що в ТзОВ «Веллер» відповідно до наданих для перевірки оборотно-сальдових відомостей та журналів-ордерів по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 31.03.2019 року обліковується безнадійна кредиторська заборгованість на загальну суму 217 652,75 грн., в т.ч. по ТзОВ «Інтерпроектбуд» - в сумі 16 020,0 грн. за придбані в лютому 2015 року транспортно-експедиційні послуги; ТзОВ «Євротехобладнання» - в сумі 32 008,00 грн. за придбані в серпні 2011 року товари; ФОП ОСОБА_2 - в сумі 139 568,75 грн. за придбані в січні 2016 року послуги перевезення, ТзОВ «Грант Буд» - в сумі 24 156,00 грн. за придбані в січні 2015 року послуги перевезення, ТзОВ «Гарант Сервіс Плюс» - в сумі 5 900,0 грн. за придбані в травні 2014 року товари. За період з 01.10.2016 по 31.03.2019 операції з ТзОВ «Інтерпроектбуд», «Євротехобладнання», ФОП ОСОБА_2 , ТзОВ «Грант Буд», ТзОВ «Гарант Сервіс Плюс» не проводились, розрахунки не завершені та у підприємства обліковуються кредитові сальдо по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» в загальній сумі 217 652,75 грн., які виникли до 01.01.2016 року. Кредиторська заборгованість підприємства перед ТзОВ «Інтерпроектбуд», ТзОВ «Євротехобладнання», ФОП ОСОБА_2 , ТзОВ «Грант Буд», ТзОВ «Гарант Сервіс Плюс» в загальній сумі 217 652,75 грн. підпадає під визначення безповоротна фінансова допомога та повинна бути відображена в складі інших доходів. Таким чином, на порушення п.7 П(с)БО 15; п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14; п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу ТзОВ „Веллер" (внаслідок невідображення в складі інших доходів безповоротну фінансову допомогу) занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за І квартал 2019 року на суму 217 653 гривень. Перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Веллер» п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього у сумі 226 360 грн., у тому числі за рік - у суму 126 000 грн. та за І квартал 2019 року - на суму 100 360 грн.; п.198.3 ст.198; п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України, всього у сумі 36 275 грн., в т.ч. за березень 2019 року - у сумі 36 275 грн. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

02 грудня 2019 року представник відповідача через канцелярію суду подала додаткові пояснення по справі. Щодо господарських операцій ТзОВ «Веллер» та ТзОВ «Центробудпостач» відповідач зазначив наступне. Аналізом господарської діяльності ТзОВ „Центрбудпостач" встановлено: незнаходженням ТзОВ „Центрбудпостач" за податковою адресою; відсутня будь-яка інформація про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власника складських приміщень/орендодавця; відсутня інформація про транспортування (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні); відсутність у ТзОВ „Веллер" товарно-транспортних накладних на перевезення товару для ТзОВ „Центрбудпостач"; відсутні відомості про осіб, які займалися розвантаженням, завантаженням та одержували товар; відсутність можливості виконання операцій з придбання та продажу товарів наявним трудовим ресурсом; реалізація товарів за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН; відсутність інформації про залучення сторонніх організацій для оренди складських приміщень, транспортування товарів та надання послуг відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; наявність кримінального провадження по факту використання невстановленими особами реквізитів ТзОВ „Центрбудпостач" з метою безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ та завищенню валових витрат реально діючим підприємствам-вигодонабувачам. Оскільки реальність вчинення господарських операцій ТзОВ „Центрбудпостач" відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у ТзОВ «Веллер» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Щодо господарських операцій ТзОВ «Веллер» та ФОП ОСОБА_2 . Перевіркою встановлено, що в ТзОВ „Веллер" відповідно до наданих для перевірки оборотно-сальдових відомостей та журналів-ордерів по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 31.03.2019 року обліковується безнадійна кредиторська заборгованість на загальну суму 217 652,75 грн., зокрема, ФОП ОСОБА_2 в сумі 139 568,75 грн. за придбані в січні 2016 року послуги перевезення. ФОП ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управління ДФС у Львівській області (Яворівський район), стан платника - 0 платник податків за основним місцем обліку, остання подана звітність за 2016 рік. За період з 01.10.2016 по 31.03.2019 операції з ФОП ОСОБА_2 не проводились, розрахунки не завершені та у підприємства обліковуються кредитові сальдо по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальникам» в загальній сумі 217 652,75 грн., які виникли до 01.01.2016 року.

Щодо господарських операцій ТзОВ «Веллер» з ФОП ОСОБА_1 Перевіркою встановлено, що відповідно з даними картки бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ФОП ОСОБА_1 в І кварталі 2019 року надано ТзОВ «Веллер» транспортні послуги на загальну суму 339 903 гривні. До перевірки на підтвердження даних витрат, підприємством надано актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаних ФОП ОСОБА_1 за І квартал 2019 року та товарно-транспортних накладних, які підтверджують правомірність формування підприємством інших операційних витрат за І квартал 2019 року на загальну суму 339 903 гривні. До акту здачі прийняття робіт від 22.01.2019 року № 014 відсутня заявка на перевезення. До матеріалів справи долучені документи, зокрема, товарні накладні, специфікації, міжнародні ТТН, які є неналежними доказами, оскільки відображають інформацію іноземною мовою та не мають перекладу.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, яким вони обґрунтовуються, допитавши свідка, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллер» зареєстроване в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.03.2007 року, номер запису 0016805, вид економічної діяльності (основний) код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Наказом Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2019 року № 3861 було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Веллер» щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 31.03.2019, валютного за період з 01.10.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 року. по 31.03.2019 року.

Копію наказу контролюючого органу надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення 08.05.2019 року. З направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 17.07.2019 року директора ТзОВ „Веллер " ОСОБА_3.

Перевірку проведено з відома (в присутності) директора ТзОВ „Веллер " ОСОБА_3 . У журналі реєстрації перевірок платника податків вчинено запис 17.07.2019 під № 2. Перевірка проводилась з 17.07.2019 року по 06.08.2019 року. Термін проведення перевірки продовжувався відповідно до наказу № 4534 від 29.07.2019 на 5 робочих днів.

За результатами проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Веллер» відповідачем було складено Акт № 1170/14.1/35010033 від 13.08.2019 року (далі - акт). Відповідно до висновків акта, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134; п. 135.1 ст. 135; п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього в сумі 226 360,00 грн., у т.ч. за 2017 рік - у сумк 126 000,00 грн. та за I квартал 2019 року - на суму 100 360,00 грн.;

- п. 198.3 ст. 198; п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України, всього в сумі 36 275 грн., в т.ч. за березень 2019 року - в сумі 36 275 грн.;

- п. 185.1 ст. 185; п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу - підприємством безпідставно завищено податкове зобов`язання з податку на додану вартість по нереальних операціях та безпідставно виписаних податкових накладних на адресу ТзОВ «Центробудпостач» на загальну суму 116 667 грн.;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу - підприємством занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у зв`язку з ненарахуванням податкових зобов`язань при реалізації товарів невстановленим особам на загальну суму 116 667 грн.;

- п. 1201 ст. 1201 , п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТзОВ «Веллер» порушено терміни реєстрації податкових накладних;

- п.п. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством не нараховано та не сплачено податок з доходів нерезидентів (6 відс.), який виплачено у вигляді фрахту (по Договору про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 22.08.2017 № 64/2017, укладеному з фірмою-нерезидентом ООО «ГрузТехГранд» (Республіка Білорусь)), у загальній сумі 2 778,42 грн., в т.ч. за 2017 рік - у сумі 2 778,42 грн.;

- п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу, підприємством не подано додатку ПН «Розарухунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства;

- п. 51.1 ст. 51; п. 176.2 «б» ст. 176 Податкового кодексу - підприємством подано за IV квартал 2016 року форму 1 ДФ з помилками у реєстраційних номерах облікових карток платників податків.

На підставі Акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2019 року, яким ТзОВ «Веллер» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства в сумі 282 950,00 грн., в т.ч. 226 360,00 грн. - податкове зобов`язання, 56 590,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції та за податковим повідомленням-рішенням № від 21.08.2019 року збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 45 343,75 грн., в т.ч. 36 275,00 грн. - податкове зобов`язання, 9 068,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив скасувати спірні рішення в частині, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення від 21.08.2019 року за № , в частині податкового зобов`язання - 187182, 54 грн. та штрафних санкцій - 46795,63 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 21.08.2019 року № 001216140, в частині податкового зобов`язання - 23261,46 грн. та штрафних санкцій - 5815,36 грн.

Як вбачається з акта перевірки, встановлено, що ТзОВ «Веллер» (продавець) мало взаєморозрахунки з ТзОВ «Центрбудпостач» (покупець). Позивачем виписано ТзОВ «Центрбудпостач» накладні та податкові накладні на загальну суму 700000 грн. (в т.ч. ПДВ 116666,67 грн.) Дані операції відображені позивачем у бухгалтерському обліку. На розрахнуковий рахунок позивача надійшла оплата від ТзОВ «Центрбудпостач» в сумі 700000 грн.

Як встановлено судом з матеріалів справи, факт придбання ТзОВ «Центрбудпостач» товарів у ТзОВ «Веллер» документально підтверджено договором, видатковими та податковими накладними, банківськими виписками тощо. ТзОВ «Центрбудпостач» на момент здійснення фінансово-господарських операцій по поставці товарів було зареєстроване як платник податку на додану вартість, свідоцтво платника ПДВ скасовано не було.

Щодо посилання відповідача на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області у справі №449/485/19 за обвинуваченням засновника, бухгалтера ТзОВ „Центрбудпостач" ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу, то суд зазначає наступне. Як вбачається з договору поставки № 45 від 01.08.2017 року, який укладено між ТзОВ «Веллер» та ТзОВ «Центрбудпостач», такий було підписано директором Покупця ОСОБА_5 До кримінальної відповідальності було притягнуто ОСОБА_4 . Таким чином, вирок у справі №449/485/19 не може стосуватися договірних відносин позивача з ТзОВ „Центрбудпостач". Операція між ТзОВ «Веллер» (продавець) та з ТзОВ «Центрбудпостач» (покупець) мала місце в серпні 2017 року. В той час, як обставини, що досліджувались в межах кримінальних справ мали місце з квітня 2018 року, з дати призначення керівником підприємства ОСОБА_4

В судовому засіданні 16 січня 2020 було допитано в якості свідка директора ТзОВ «Веллер» ОСОБА_3 , яка по суті справи повідомила суд наступне. Основним видом діяльності ТзОВ «Веллер» є торгівля будівельними матеріалами. Господарська операція з ТзОВ „Центрбудпостач" носила разовий характер. Договір було укладено в офісі позивача та за його шаблоном, на умовах самовивозу товару. На момент укладання договору позивачем було перевірено реєстраційні дані контрагента, зауважень не було.

Щодо господарських операцій ТзОВ «Веллер» та ФОП ОСОБА_2 . Перевіркою встановлено, що в ТзОВ „Веллер" відповідно до наданих для перевірки оборотно-сальдових відомостей та журналів-ордерів по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 31.03.2019 року обліковується безнадійна кредиторська заборгованість на загальну суму 217 652,75 грн., зокрема, ФОП ОСОБА_2 в сумі 139 568,75 грн. за придбані в січні 2016 року послуги перевезення. ФОП ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управління ДФС у Львівській області (Яворівський район), стан платника - 0 платник податків за основним місцем обліку, остання подана звітність за 2016 рік. За період з 01.10.2016 по 31.03.2019 операції з ФОП ОСОБА_2 не проводились, розрахунки не завершені та у підприємства обліковуються кредитові сальдо по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальникам» в загальній сумі 217 652,75 грн., які виникли до 01.01.2016 року.

ФОП ОСОБА_2 не був платником податку на додану вартість, таким чином у ТзОВ «Веллер» відсутній обов`язок зменшити суму податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість на суму ПДВ з безоплатно отриманих товарів (послуг) від ФОП ОСОБА_2 , за березень 2019 року в сумі 23 261,46 грн.

Щодо господарських операцій ТзОВ «Веллер» з ФОП ОСОБА_1 Перевіркою встановлено, що відповідно з даними картки бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ФОП ОСОБА_1 в І кварталі 2019 року надано ТзОВ «Веллер» транспортні послуги на загальну суму 339 903 гривні. До перевірки на підтвердження даних витрат, підприємством надано актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаних ФОП ОСОБА_1 за І квартал 2019 року та товарно-транспортних накладних, які підтверджують правомірність формування підприємством інших операційних витрат за І квартал 2019 року на загальну суму 339 903 гривні. До акту здачі прийняття робіт від 22.01.2019 року № 014 відсутня заявка на перевезення. До матеріалів справи долучені документи, зокрема, товарні накладні, специфікації, міжнародні ТТН, які є неналежними доказами, оскільки відображають інформацію іноземною мовою та не мають перекладу.

Позивачем долучено належним чином оформлені первинні документи по господарських операції з ФОП ОСОБА_1 за I квартал 2019 року, які підтверджують правомірність формування підприємством інших операційних витрат в сумі 339 903,00 грн. Зокрема представником позивача долучено копії актів здачі - приймання робіт, рахунки - фактури, довідки про транспортно - експедиційні витрати, СМR.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Так, відповідно до статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 75.1.2 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначено статтею 78 Податкового кодексу України, зокрема, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 якої документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

За приписами норм пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентом позивача суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку та показам свідка, допитаного в судовому засіданні.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Виходячи з вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704.

Відповідно до пп. 1.2 п. 1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пп. 2.1 п. 2 Положення).

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2ст. 9 цього Закону).

Відповідно до п. 180.1 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є: - будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; - будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; - будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: - особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; - особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Відповідно до п.185.1. ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п.187.1. ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповдіно до п. 188.1. ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.201.2 ст.201 ПК України).

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов`язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п. 201.6 Податкового Кодексу України).

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Податковим Кодексом України передбачено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку - відсутність податкової накладної.

За змістом наведених правових норм, витрати для цілей визначення податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Судом в ході судового розгляду встановлено, що господарські операції позивача з контрагентами підтверджені належними документами бухгалтерського та податкового обліку, належним чином оформлені та повністю відповідають вимогам Податкового кодексу України та Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", відтак повністю підтверджують реальність здійснення господарських операцій. Долучені до матеріалів справи документи, повністю спростовують висновки відповідача про фіктивність господарських операцій.

Визначення первинного документу та загальні вимоги до оформлення первинних документів містяться в Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-ХІV (далі - Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХІV) та в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV).

В свою чергу, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 цього Закону).

Згідно акта перевірки, при проведенні перевірки встановлено відображення вказаних господарських операцій в бухгалтерському обліку.

Окрім вищенаведеного, суд звертає увагу на наступне.

За приписами статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

Застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (далі - Порядок № 727).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 визначено, що акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами пунктів 1 та 2 розділу ІІ вказаного Порядку результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта (довідки) документальної перевірки додаються інформативні додатки.

Згідно пункту 2 розділу V Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату та у випадках проведення документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.

При цьому строк складення акта (довідки) документальної перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого Податковим кодексом та Митним кодексом.

Пунктом 1.1. ДСТУ 4163-2003 (Уніфікована система Організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів) (далі - ДСТУ 4163-2003) передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Відповідно до пункту 1.2. ДСТУ 4163-2003 цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Документи, що їх складають в організації, згідно пункту 4.4. ДСТУ 4163-2003 повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації (07), назва виду документа (10) (не зазначають на листах), дата (11), реєстраційний індекс документа (12), заголовок до тексту документа (19), текст документа (21), підпис (23).

Згідно з пунктом 3.12. Національного стандарту України ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять», затвердженого наказом від 28 травня 2004 року №97 Держспоживстандарту України (далі - ДСТУ 2732:2004), юридична сила (службового документа) - властивість службового документа, надана чинним законодавством, яка є підставою для вирішення правових питань, здійснювати правове регулювання і (або) управлінські функції.

Підпунктом 4.1.7. пункту 4.1. ДСТУ 2732:2004 визначено, що підпис службового документа - реквізит службового документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

Таким чином, враховуючи наведені вимоги ПК України та Порядку № 727, а також приписи ДСТУ 4163-2003 та 2732:2004, підписання Акту перевірки посадовими особами контролюючого органу є основною умовою дійсності такого акту.

Відповідно до статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 77 вказаного Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, допустимість як властивість доказів поєднує в собі декілька вимог. Доказ вважається допустимим, якщо він отриманий уповноваженим суб`єктом, з дотриманням належної правової процедури та є закріпленим у відповідному джерелі.

Судом встановлено, що в акті від 13.08.2019 року №1170/14.1/35010033, складеному за наслідками документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Веллер» відсутні підписи посадових осіб, які були зазначені у вступній частині акту та проводили перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства, зокрема, підпис головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області Іваночко І.В. та головного державного ревізора - інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області Громади І.В. та наявна відмітка про перебування їх у відпустці на час складення даного акта.

Отже, за таких обставин суд дійшов до висновку, що акт перевірки від 13.08.2019 року №1170/14.1/35010033, на підставі якого були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення у даному випадку, є недопустимим доказом. Відсутність підпису посадової особи контролюючого органу у Акті перевірки, яка її проводила, робить такий акт нечинним, а тому останній не може слугувати підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень щодо нарахування платнику податків податкових зобов`язань, а отже позовні вимоги щодо скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 03.12.2019 року у справі №1440/1965/18.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 4 924,41 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллер" (79024, м. Львів, вул. Ковельська, 109Б, оф. 33) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 21.08.2019 року за № , яким ТОВ «Веллер» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств в сумі 282 950 грн. (в частині податкового зобов`язання - 187 182, 54 грн. та штрафних санкцій - 46 795,63 грн.) та № , яким ТОВ «Веллер» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 45 343,75 грн. (в частині податкового зобов`язання - 23 261,46 грн. та штрафних санкцій - 5 815,36 грн.).

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллер» (79024, м. Львів, вул. Ковельська, 109Б, оф. 33; ) 4 924 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири гривні) 41 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.01.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна