Справа № 360/4799/19
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4799/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі судового засідання: Суховій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - Марківське ОУПФУ Луганської області, відповідач), відповідно до якого просить суд:

- визнати незаконними дії Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області та рішення від 21.10.2019 №19 щодо відмови в перерахунку пенсії у розмірі 80 відсотків місячної (чинної) заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18- 247 вих-19;

- зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести перерахунок призначеної пенсії, за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18-247 вих-19, без обмежень її максимального розміру, починаючи з 17.10.2018.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з 20.11.2017 позивачу призначено пенсію за вислугою років, виходячи з розрахунку 80 відсотків від суми заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 та встановлено нові розміри посадових окладів працівникам органів прокуратури.

У зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури 17.10.2019 позивач звернувся до Марківського ОУПФУ Луганської області із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугою років, виходячи з розрахунку 80 відсотків від заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18-247вих-19, з жовтня 2018 року, без обмеження максимального розміру пенсії.

Рішенням Марківського ОУПФУ Луганської області від 21.10.2019 № 19 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, яке мотивовано тим, згідно частини двадцятої статті 86 даного Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, який на даний час не прийнято.

Із посиланням на положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про прокуратуру", якими передбачено умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури, зазначає, що відсутність постанови Кабінету Міністрів України щодо порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку, оскільки положення наведених Законів мають вищу юридичну силу.

Позивач у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 16.12.2019 до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 61502/2019 надав заяву про розгляд справи за його відсутності (арк. спр. 71).

11.12.2019 до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 60909/2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Зазначено, що відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Оскільки Кабінетом Міністрів України не прийнято відповідного порядку, відсутні підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (арк. спр. 57-59).

Ухвалою суду від 11.11.2019 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк та запропоновано усунути недоліки позовної заяви (арк. спр. 24-25).

Ухвалою суду від 25.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 16.12.2019 витребувано докази у справі (арк. спр. 73-74).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов такого.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що розпорядженням Марківського ОУПФУ Луганської області від 20.11.2017 № 9790 ОСОБА_1 безстроково призначено пенсію за вислугу років в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати (арк. спр. 66).

17.10.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі довідки про заробітну плату від 05.08.2019 № 18-247вих-19 та додатку до довідки від 05.08.2019 № 18-248вих-19, виданою прокуратурою Луганської області (арк. спр. 62, 64-65).

Рішенням Марківського ОУПФУ Луганської області від 21.10.2019 № 19 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, яке мотивовано тим, що на дату звернення 17.10.2019 позивачем за перерахунком пенсії по заробітку Кабінетом Міністрів України на виконання вимог частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" не прийнято порядку, в якому визначаються умови перерахунку пенсій працівникам прокуратури (арк. спр. 68).

Відповідно до абзацу восьмого частини першої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Згідно абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закон № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

З аналізу наведеної норми слідує, що тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 гривень. Тобто, зазначені обмеження щодо встановлення максимального розміру пенсії діяли до 31 грудня 2017 року.

Частиною двадцятою цієї статті закріплено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 6 Кодексу).

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3 ст. 6 Кодексу).

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (ч. 4 ст. 6 Кодексу).

Статтею 7 КАС України визначені джерела права, які застосовуються судом.

Так, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 7 Кодексу).

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 7 Кодексу).

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч. 3 ст. 7 Кодексу).

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії (ч. 4 ст. 7 Кодексу).

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України (ч. 5 ст. 7 Кодексу).

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування (ч. 6 ст. 7 Кодексу).

Згідно статті 4 Закону №1697-VII (Законодавство про прокуратуру і статус прокурорів) організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 та встановлено нові розміри посадових окладів працівникам органів прокуратури.

Частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII (в редакції, яка діяла станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії - 17.10.2019, так і станом на час розгляду даної адміністративної справи) прямо визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії діючим Законом України "Про прокуратуру" передбачене право на перерахунок пенсії.

Тобто, згідно діючого законодавства позивач мав та має право на перерахунок пенсії та правомірно очікував на реалізацію свого законного права.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 у справі № 826/8546/18 позов ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Пенсійний фонд України, Міністерство соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною двадцятою статті 86 Закону України "Про прокуратуру". Зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури (арк. спр. 93-96).

Вказане рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 у справі № 826/8546/18 залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 та постановою Верховного суду від 24.04.2019 (арк. спр. 97-102). Отже, рішення у даній справі набрало законної сили 31.01.2019.

Проте, на виконання положень частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 у справі № 826/8546/18 Кабінетом Міністрів України не був прийнятий відповідний нормативно-правовий акт щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, зокрема і право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

У зв`язку з чим, при наявності законодавчо визначеного права на перерахунок пенсії, необхідно застосовувати положення статті 22 Конституції України в частині того, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як наслідок, в силу положень статті 22 Конституції України встановлений положеннями частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зміст права на перерахунок пенсії працюючим працівникам прокуратури (із визначеним конкретно умовами та порядком перерахунку) не може бути звужений при відсутності нормативно-правового акту щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, зокрема і право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Оскільки при прийнятті нового Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зовсім не були визначені (навіть "не звужені"), в наявності беззаперечні обставини на підставі положень статті 22 Конституції України та з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 у справі № 826/8546/18 (набрало законної сили 31.01.2019) застосувати положення статті 20 Закону № 1697-VII.

Такий висновок суду ґрунтується на положеннях частини першої статті 7 КАС України, оскільки суд повинен вирішувати справу відповідно до Конституції та законів України, що і було виконано в даному випадку.

У зв`язку з чим висновок відповідача стосовно того, що він не має правових підстав для здійснення перерахунку пенсії за заявою позивача, є хибним та нормативно не обґрунтованим, оскільки відповідач на підставі повного аналізу норм Конституції України та норм законів, які регулюють спірні правовідносини, має усі законодавчо визначені підстави для такого перерахунку.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІ визначено таке: "У разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України."

Цей пункт містить умову стосовно скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, в тому числі "Про прокуратуру", а саме: неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах.

Загальновідомим є факт неприйняття такого закону до 01 червня 2015 року.

Таким чином, відповідно до пункт 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІ повинна відбутися процедура скасування конкретних норм у зазначених в цьому пункті законах. Тобто, повинні бути ініційовані та дотримані заходи щодо внесення змін до кожного закону шляхом прийняття відповідного нормативного акту про скасування певної норми (із значенням номеру статті, розділу тощо) повноважним органом - Верховною Радою України.

Однак, як станом на час звернення позивача з відповідною заявою до відповідача, так і станом на час розгляду даної справи, таких процедур не проведено.

До чинного Закону України "Про прокуратуру" у визначеному діючим законодавством порядку не внесені зміни стосовно скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до закону України "Про прокуратуру".

У визначений діючим законодавством спосіб не вносилися зміни і не скасовувалася стаття 86 Закону № 1697-VII, яка станом на час виникнення спірних правовідносин є чинною та повинна застосовуватися з урахуванням зазначених положень статті 22 Конституції України.

Крім того, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30 квітня 2013 року справі "Тимошенко проти України" (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту "законності", передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Як встановлено, постанова Кабінету Міністрів України № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", якою були визначені нові розміри посадових окладів працівникам органів прокуратури, була прийнята 30.08.2017, набрала чинності 06.09.2017.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що пенсія ОСОБА_1 згідно розпорядження від 20.11.2017 № 9790 призначена з 03.11.2016 (арк. спр. 66). Тобто, пенсія позивачу призначена відповідно до положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII.

Із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 17.10.2019, у зв`язку з чим у суду відсутні об`єктивні підстави застосувати положення частини 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ стосовно зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.10.2018.

Суд зазначає, що виплата різниці в пенсії за минулий час не більш як за 12 місяців віднесена до права пенсіонера ("може бути виплачено"), а не до обов`язку пенсійного органу. Крім того, позивач з такими вимогами щодо стягнення різниці в пенсії за минулий час до відповідача не звертався.

Оскільки на виконання положень статті 86 Закону № 1697-VII Кабінетом Міністрів України не прийнято постанови щодо врегулювання порядку перерахунку пенсії працівникам прокуратури, суд для вирішення цього спірного питання вважає за необхідне застосувати положення статті 4 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, згідно якої організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та "іншими законами України", чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як наслідок, у суду в наявності законні підстави застосувати до спірних правовідносин положення частини 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стосовно того, що перерахунок призначеної пенсії проводиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії 17.10.2019, пенсія позивача підлягає перерахунку з 01.11.2019.

Також суд зазначає, що відповідно до положень частини четвертої статті 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як наслідок, відсутність передбаченого частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VII нормативно-правового акту щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, зокрема і перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, в силу положень частини четвертої статті 6 КАС України не може бути застосована як підстава для відмови вирішення даної справи.

Також по даній справі суд враховує ті обставини, що при гарантованому чинним Законом № 1697-VII праві на перерахунок пенсії, діючим законодавством протягом тривалого часу зовсім не визначені умови та порядок такого перерахунку, що в свою чергу виключає можливість застосування по даній адміністративній справі висновків Конституційного Суду України стосовно того, що механізм реалізації законодавчо визначених прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII, надавши документи в повному обсязі, які відповідають чинному законодавству та підтверджують його право на такий перерахунок.

Однак відповідач внаслідок неправильного застосування частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII з урахуванням особливостей, визначених статтею 22 Конституції України, стосовно реалізації права на перерахунок пенсії невірно та неповно проаналізував підстави для перерахунку пенсії, протиправно відмовивши у перерахунку пенсії, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області та рішення від 21.10.2019 №19 щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80 відсотків місячної (чинної) заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18- 247 вих-19.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

-визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

-визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

-визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

-інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені обставини та на правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 21.10.2019 №19 щодо відмови в перерахунку пенсії у розмірі 80 відсотків місячної (чинної) заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18- 247 вих-19; зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії, за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18-247 вих-19, без обмежень її максимального розміру, починаючи з 01.11.2019, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією від 11.07.2019 № 29 (арк .спр. 3).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати в сумі 384,20 гривень, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80 відсотків місячної (чинної) заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18- 247 вих-19.

Визнати протиправним та скасувати рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 21.10.2019 №19 щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80 відсотків місячної (чинної) заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18- 247 вих-19.

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії, за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Луганської області від 05.08.2019 № 18-247 вих-19, без обмежень її максимального розміру, починаючи з 01.11.2019, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код юридичної особи: 41247405, місцезнаходження юридичної особи: Луганська область, Марківський район, селище міського типу Марківка, вулиця Центральна, будинок 20) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 27 січня 2020 року.

Суддя Є.О. Кисельова