Справа № 140/3413/19
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3413/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_3 , оформлене протоколом №78 від 14.06.2019 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум та зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_3 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть), тобто на 01.01.2016 у сумі 1033500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є батьком солдата ОСОБА_3 , який згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2015 № 216 був звільнений з лав Збройних сил України у запас за станом здоров`я. 31.07.2016 його син помер внаслідок низькодиференційованої аденокарциноми правої легені. Згідно з витягом протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 26.09.2017 №2546 захворювання і причина смерті ОСОБА_3 пов`язані із захистом Батьківщини.

Позивач вважає, що у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , вони з дружиною, як члени сім`ї померлого військовослужбовця, мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

30.08.2018 ОСОБА_1 з дружиною звернувся до Волинського обласного військового комісаріату із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю їх сина ОСОБА_3 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 у справі №140/2404/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019, Волинський обласний військовий комісаріат зобов`язано надіслати на розгляд комісії Міністерства оборони України документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, яке набрало законної сили 22.07.2019.

Однак, 16.09.2019 позивач отримав повідомлення, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що така допомога призначається у разі смерті військовослужбовця, а не осіб звільнених з військової служби. Крім того, у рішенні зазначено, що виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 06.09.2018 року №2522-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018, а тому виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, здійснюється у випадках, що настали з 13.10.2018.

Позивач вказує на те, що зі змісту статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, що мало місце в період проходження військової служби чи виконання обов`язків військової служби, незалежно від наявності статусу військовослужбовця на день смерті. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №761/18099/15-а, провадження №К/9901/3406/18, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України повинен враховуватися судом у спірних правовідносинах.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги є незаконною, тому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом №78 від 14.06.2019, зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу батьку та матері померлого.

Представник відповідача у відзиві на позов від 13.12.2019 №1015 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що рішенням комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом №78 від 14.06.2019, позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги та роз`яснено, що відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплата одноразової грошової допомоги передбачена: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби. Таким чином, законодавець чітко визначив коло суб`єктів на яких поширюється відповідна норма права. На момент смерті ОСОБА_3 не була передбачена виплата для військовослужбовців, що були звільнені з військової служби. Разом з тим, виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 06.09.2018 №2522-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців».

Зважаючи на вищезазначені правові норми, комісія Міністерства оборони України правомірно прийшла до висновку, що виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала після звільнення з військової служби, здійснюється у випадках, що настали після внесення змін до п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей , тобто з 13.10.2018. Отже правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, залучено у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 (а.с. 1).

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком померлого військовослужбовця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 8, 9).

Солдат ОСОБА_3 в період з 19.11.2014 по 23.12.2014 та з 30.01.2015 по 17.03.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 від 15.06.2015 №5216 (а.с.10).

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2015 №216 ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Як вбачається з витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва №2546 від 26.09.2017, захворювання сержанта у відставці ОСОБА_3 , 1968 року народження, Низькодеференційована аденокарцинома правої легені, ст. ІV, кл. гр. IV, що послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.12).

30.08.2018 позивач звернувся до Луцького ОМВК із заявою щодо направлення за належністю документів для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 , смерть якого настала в зв`язку із захворюванням, набутим під час військової служби.

Листом від 10.09.2018 за №1073 Волинський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про відсутність законних підстав для складання та надсилання висновку на розгляд комісії Міністерства оборони України щодо можливості призначення й виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 у справі №140/2404/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслати на розгляд комісії Міністерства оборони України документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, яке набрало законної сили 22.07.2019.

Листом від 16.09.2019 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача про те, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом від 14.06.2019 №78 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.14).

Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 №78, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що їх син ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 не був військовослужбовцем, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2015 №216 солдата ОСОБА_3 виключено зі списків частини з 07.09.2015. Стаття 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у редакції чинній на час смерті військовослужбовця, передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб звільнених зі служби. Виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України від 06.09.2018 №2522-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018. Згідно з статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, здійснюється у випадках, що настали з 13.10.2018 (а.с.19).

Не погоджуючись з таким рішенням Міністерства оборони України позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

20.12.1991 Верховною Радою України прийнято Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься у статті 1 Закону №2011-ХІІ, та означає діяльність (функцію) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Статтею 16 вказаного Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 та 2 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII (у редакції чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Відповідно до частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Розмір одноразової грошової допомоги визначений статтею 16-2 Закону №2011-XII.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону).

Згідно з частиною восьмою статті 16-3 Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

З аналізу наведених норм даного Закону вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір. Проте, на переконання суду, інше тлумачення вказаної норми, ніж зазначене судом, не відображало б мети законодавця при прийнятті цього закону.

Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Натомість, закон (на момент смерті ОСОБА_3 ) містив також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №761/18099/15-а, провадження №К/9901/3406/18, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом у спірних правовідносинах.

Відповідно до положень пунктів 4, 5 Порядку №975, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 25.12.2013 одноразова грошова допомога призначається у разі смерті військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, а також внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами батькам померлого військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2546 від 26.09.2017 містить висновок, що захворювання і причина смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.12).

За таких обставин, суд відхиляє доводи відповідачів про відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги батькові та матері померлого ОСОБА_3 , оскільки застосування статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей пов`язується не з фактом звільнення з військової служби ОСОБА_3 , а з фактом встановлення останньому захворювання, що мало місце в період проходження військової служби чи пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби незалежно від наявності статусу військовослужбовця на день смерті.

Разом з тим, Законом України від 06.09.2018 №2522-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» внесено зміни до пунктів 1 та 2 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а саме: одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Зміни внесені Законом України від 06.09.2018 №2522-VIII жодним чином не спростовують та не заперечують права батьків померлого військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у разі його смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби чи в період її проходження. Водночас, вказані норми, починаючи з 13.10.2018, встановлюють певні часові обмеження для отримання такої допомоги, зокрема, щодо смерті особи протягом одного року після звільнення її з військової служби.

Таким чином, посилання відповідача на те, що виплата одноразової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала після звільнення з військової служби, здійснюється у випадках, що настали після внесення змін до п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей , тобто з 13.10.2018, є безпідставним, оскільки вказані зміни не спростовують права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, а нововведені положення будуть стосуватися правовідносин у разі коли смерть військовослужбовця настала після внесення даних змін до п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у позивача, як члена сім`ї померлого ОСОБА_3 , наявне право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене протоколом №78 від 14.06.2019.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, у зв`язку із смертю, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини члена сім`ї сина ОСОБА_3 , в розмірі передбаченому статтею 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук