Справа № 140/3594/19
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3594/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради (далі - УСЗН Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, відповідач), в якому просить визнати дії щодо скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 протиправними та зобов`язання відновити дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 16.12.2016 та внести відповідні відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, а також зазначено, що судовий розгляд справи необхідно проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.06.2019 було прийнято рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 , яка була видана ОСОБА_1 16.12.2016. Інформація про скасування довідки внесена 21.06.2019 в Єдину базу внутрішньо переміщених осіб. Повідомлення № 2256/04 від 24.06.2019 про скасування довідки ОСОБА_1 не отримував. Позивач вважає, що отримання структурним підрозділом з питань соціального захисту населення лише самої інформації про те, що внутрішньо переміщена особа була відсутня понад 60 днів за місцем проживання не може слугувати підставою для автоматичного прийняття рішення про скасування дії довідки, якщо при цьому відсутні обгрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Та обставина, що ОСОБА_1 тимчасово покинув територію України не може бути підставою для скасування довідки, так як його постійне місце проживання зареєстровано в Україні в м. Нововолинську, у нього не має наміру його покидати. Скасування дії довідки є порушенням його конституційного права на свободу пересування. Відомості із системи «Аркан» про перетин кордону України ОСОБА_1 не дають жодних підстав вважати, що він повернувся до покинутого місця проживання, так як у даній виписці навіть не вказано місця перетину державного кордону України.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем було порушено порядок скасування довідки, а саме 20.06.2019 було складено акт перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, в якому зазначено, що головним державним соціальним інспектором Генієвською А.С. було проведено перевірку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам заявнику ОСОБА_2 , та було надано пропозицію про скасування дії довідки ОСОБА_1 . Саме на цьому акті 20.06.2019 було накладено резолюцію - скасувати довідку. Яку саме довідку скасувати, ні дані про особу, яка наклала на даний акт резолюцію не вказані, тому було порушено порядок скасування довідки.

26.12.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказав, що за інформацією системи «Аркан» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.02.2019 перетнув кордон та не повернувся після виїзду більше трьох місяців тому. Дія довідки від 16.12.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 була скасована з 21.06.2019 та інформація внесена в Єдину базу даних внутрішньо переміщених осіб на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

До повноважень органу соціального захисту населення у сфері забезпечення прав внутрішньо переміщених осіб на отримання грошової допомоги на момент виникнення спірних правовідносин, тобто 14.06.2019, є прийняття відповідної заяви; проведення перевірки фактичного місця проживання/перебування заявників; складення акту обстеження матеріально-побутових умов заявників; передання на розгляд Комісії відповідного подання та акту обстеження та виконання рішення Комісії, яка є колегіальним органом.

Сам орган соціального захисту населення, а в даному конкретному випадку - УСЗН Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, не наділений повноваженнями приймати рішення про призначення (відновлення), або про відмову в призначенні (відновленні) грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Окрім того, УСЗН виконавчого комітету Нововолинської міської ради наголошує на тому, що станом на день звернення позивача до суду ним не оскаржено рішення Комісії з соціальних питань від 20.06.2019 (протокол № 24), а, отже, в УСЗН виконавчого комітету Нововолинської міської ради не має законних підстав не виконувати дане рішення.

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач 06.07.1990 був зареєстрований у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, про що одержав відповідну довідку від 16.12.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а. с. 10).

20.06.2019 головний державний соціальний інспектор А.С. Генієвська провела перевірку правильності та повноти інформації, що надається заявникам для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та склала акт, згідно якого: «позивач згідно системи «Аркан» здійснив перетин 24.02.2019 р. станом 22.05.2019 р. Станом на 14.06.2019 в системі «Аркан» вказано відомості, що гр. ОСОБА_1 не повернувся після виїзду більше трьох місяців тому. Пропозиції: скасувати дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи гр. ОСОБА_1 згідно ст. 12 п. 1 пп. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (а. с. 19).

Листом № 2256/04 від 24.06.2019 УСЗН Виконавчого комітету Нововолинської міської ради повідомило позивача, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № скасована Комісією з соціальних питань 20.06.2019 на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (а. с. 16).

21.06.2019 ОСОБА_1 знятий з обліку в УСЗН Виконавчого комітету Нововолинської міської ради (а. с. 17).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» м. Донецьк внесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно Наказу антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а визначено, що в Донецькій та Луганській області проведення антитерористичної операції здійснюється з 07.04.2014.

Згідно зі статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлюються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1706-VII, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509, довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи) (пункт 2 Порядку № 509).

Отже, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем реєстрації позивача йому було встановлено статус внутрішньо переміщеної особи, про що Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради видало довідку від 16.12.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до статті 12 Закону № 1706-VII, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Пунктом 7-1 Порядку № 509 встановлено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Як встановлено судом, довідка від 16.12.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , видана Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради, була скасована рішенням від 20.06.2019 на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Тобто, довідка, якою позивачу встановлено статус внутрішньо переміщеної особи скасована у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон.

При цьому, відповідач обґрунтовує такі свої дії тим, що згідно інформації з системи «Аркан» позивач 24.02.2019 перетнув кордон та не повернувся після виїзду більше трьох місяців.

Водночас відповідачем не наведено жодних доказів того, що позивач виїхав на постійне місце проживання за кордон.

Сам лише виїзд ОСОБА_1 закордон не може вважатися підставою для скасування довідки.

За змістом частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність рішення від 20.06.2019, яким скасовано довідку від 16.12.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , видану Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради, суд приходить до висновку, що воно підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

У відповідності до частини 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно належним способом захисту порушено права позивача буде визнання протиправним рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 20.06.2019, яким скасовано дію довідки від 16.12.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та зобов`язання Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради поновити ОСОБА_1 на обліку, як внутрішньо переміщену особу та внести відповідні відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Щодо вимоги позивача стосовно встановлення судового контролю, суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже, зазначене є правом суду, а не обов`язком, водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування приписів статті 382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 16.01.2019 приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Ю.А. Ушаковою було видано довіреність, згідно якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 та/або Свередюк Ю.А. діяти незалежно один від одного, бути його представником з усіма необхідними повноваженнями з будь-яких питань в усіх державних, громадських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями.

Також до позовної заяви долучено квитанцію до прибуткового касового ордера № 42 від 04.12.2019, згідно якої ОСОБА_1 сплатив 3000,00 грн. за написання адміністративної позовної заяви; копію свідоцтва Свередюк Ю.А . про право на заняття адвокатською діяльністю № 4301 від 24.12.2009.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється судом під час ухвалення відповідного судового рішення, шляхом відображення його у резолютивній частині такого рішення.

Згідно із частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу в розмірі 3000, 00 грн.

Крім того, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн., який сплачений згідно квитанцією від 04.12.2019 № 48451 (а. с. 2).

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 20.06.2019, яким скасовано дію довідки від 16.12.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1

Зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради поновити ОСОБА_1 на обліку, як внутрішньо переміщену особу та внести відповідні відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради (44500, Волинська область, місто Нововолинськ, бульвар Шевченка, 7, ідентифікаційний код 03191986) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок та понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер