Справа № П/320/535/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 січня 2020 року м. Київ № П/320/535/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області № Ф- від 19.09.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Київській області № від 19.09.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За наслідком дослідження матеріалів позовної заяви, суддя дійшов висновку про її невідповідність вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням такого.

Частиною першою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 94 цього Кодексу передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

При цьому, як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 04.01.2018 в адміністративній справі № 9901/28/17, копії документів вважаються засвідченими належним чином за умови, якщо учасник справи підтверджує їх відповідність оригіналу, який у нього знаходиться, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Водночас судом встановлено, що позивачем приєднано до позовної заяви ксерокопії документів як для суду, так і для відповідача, які жодним чином не засвідчені, що є порушенням вимог частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновок про те, що подання незасвідчених у передбачений законом спосіб ксерокопій документів є порушенням норм процесуального права, узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 11.09.2018 у справі № 826/15414/17 (К/9901/58858/18).

Відповідно до частини другої статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення вищевказаних вимог, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності, доказів реєстрації у встановленому законом порядку за адресою, вказаною у позові, а також доказів на підтвердження статусу фізичної особи-підприємця.

Крім того, згідно з частинами першою, другою та третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскарження вимоги про сплату недоїмки платником єдиного внеску може бути здійснене до органу доходів і зборів вищого рівня або суду протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання цієї вимоги.

Предметом позову є оскарження позивачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області № Ф- від 19.09.2019 та рішення ГУ ДФС у Київській області № від 19.09.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, які отримані позивачем 16.10.2019, про що свідчить ксерокопія конверту (штрих-код 593).

Вищевказані вимога № Ф- від 19.09.2019 та рішення № від 19.09.2019 були оскаржені позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарги, за результатами розгляду якої ДПС України винесено рішення від 27.11.2019 № 11030/6/99-00-08-06-01, яке отримано позивачем 02.12.2019, про що ним самостійно вказано у поданій заяві та підтверджено ксерокопією конверту (штрих-код 443).

Отже, про порушення прав оскаржуваними рішеннями контролюючого органу позивачеві було відомо 02.12.2019.

Проте, з цим позовом позивач звернувся до суду 18.01.2020 шляхом направлення його засобами поштового зв`язку, який надійшов до суду 21.01.2020, тобто з пропуском десятиденного строку на оскарження вимоги у судовому порядку.

На обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що про остаточне рішення контролюючого органу за результатами розгляду ДПС України його скарги на податкові повідомлення-рішення йому стало відомо 14.01.2020.

З такими доводами позивача суд не погоджується та відхиляє їх, оскільки 14.01.2020 позивачем було одержано рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 20.12.2019 № 13730/6/99-00-08-05-04 (конверт зі штрих-кодом 534), яке не стосується предмета цього спору, оскільки предметом розгляду скарги позивача, за результатами якої було прийнято вищевказане рішення ДПС України були податкові повідомлення-рішення від 19.09.2019 № , № , № та № , що не є предметом цього спору.

Відповідно до положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, підстави про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказані позивачем у заяві, визнані судом неповажними.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- належним чином засвідчених копій доданих до позовної заяви документів як для суду, так і для відповідача;

- доказів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача; доказів реєстрації у встановленому законом порядку за адресою, вказаною у позові; доказів на підтвердження статусу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, - залишити без руху.

2. Протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.