Справа № 580/4230/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року справа № 580/4230/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

27.12.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі - відповідач) про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 24.07.2019 №6 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за професією, передбаченою Списком №1 розділу VII "Хімічне волокно", позиція 1080А000-17541, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162;

зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за професією, передбаченою Списком №1 розділу VII "Хімічне волокно", позиція 1080А000-17541, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, з урахуванням трудової книжки, довідок №31/08к від 18.04.2019 та пояснювальної записки №392 від 09.08.2019, виданих ПАТ "Концерн Стірол".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач всупереч закону не призначив йому пенсію на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Позивач зазначає, що має відповідний стаж роботи, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідною довідкою. Тому вважає, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 28.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами. Встановлено відповідачу строк тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу відповідач отримав 08.01.2020, а позивач - 11.01.2020.

20.01.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що надана довідка щодо підтвердження трудового стажу видана організацією, яка перебуває на непідконтрольній Україні території в м.Горлівка. Тому її врахування є неможливим. Також зазначено, що прийняття рішення про призначення пенсії є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а втручання в таку діяльність виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 04.04.2019 №7101-.

Суд встановив, що позивач 25.04.2019 звернувся до відповідача заявою про призначення йому пенсії за віком. До заяви додав копії:

довідки РНОКПП та паспорта;

довідки ВПО від 04.04.2019 №7101-;

трудової книжки та військового квитка;

довідки про пільговий характер роботи від 18.04.2019 №1/08к ПрАТ «Концерн Стирол»;

наказу про атестацію робочих місць від 04.04.1995 №395.

Рішенням відповідача від 24.07.2019 №76 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Листом від 22.08.2019 №74825/03-02 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах рішенням від 24.07.2019 №76, посилаючись на те, що будь-які довідки чи документи, підготовлені або видані установами, які знаходяться на території, не підконтрольній українській владі, не створюють правових наслідків. Тому довідка про період роботи з 29.05.1991 до 30.09.1994 не підлягає розгляду.

Також на звернення позивача від 14.11.2019 листом від 02.12.2019 №1486/Б-10 відповідач повідомив про неможливість перевірити обґрунтованість наявності пільгового стажу позивача за періоди з 29.05.1991 до 30.09.1994 та з 01.10.1994 до 22.10.1997 відповідно до довідки від 18.04.2019 №1/08к.

Тому позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Згідно з п.2 Прикінцевих положень цього Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Частиною 1 та пунктом 1 ч.2 ст.114 Закону №1058 встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2018 року до 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків.

Аналогічні норми визначені також у пункті "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788).

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 24 червня 2016 року №461 затверджений список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до Розділу "Хімічне виробництво" якого віднесено працівників, що зайняті повний робочий день апаратниками синтезу, виробництва мочевини.

На підставі ч.1 ст.62 Закону №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду (далі - ВС) від 18.10.2018 у справі №470/836/17 у подібних правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом під час застосування норм права.

Суд встановив, що згідно із записами трудової книжки позивача, копія якої наявна у матеріалах справи, позивач 29.05.1991 прийнятий апаратником синтезу карбаміду на Мале державне підприємство «Карбамід», яке 29.03.1993 перейменовано в завод «Карбамід» а/к «Стірол». З 01.06.1994 позивач переведений апаратником виробництва сечовини на цьому підприємстві. З 30.09.1994 позивач переведений в АО «Концерн Стірол» старшим апаратником виробництва сечовини (звільнений 22.10.1997).

Суд врахував, що в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, як на підстави внесення записів, завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Вказані записи також підтверджуються наявною у матеріалах справи копією довідки ПрАТ «Концерн Стирол» від 18.04.2019 №1/08к про підтвердження наявності трудового стажу (а.с.19).

Що стосується доводів відповідача про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території, не можуть бути взяті до уваги, суд врахував висновки ВС у постанові від 22.10.2018 у справі №235/2357/17 щодо призначення пенсії.

ВС у вказаному рішенні підтвердив обґрунтованість врахування судами першої та апеляційної інстанцій довідок, які видані на тимчасово окупованій території, та зазначив, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

На думку ВС у вказаному рішенні, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій жодним чином не легітимізує таку владу.

Тому не обґрунтованими є доводи відповідача, що довідка від 18.04.2019 №1/08к не підтверджує наявності пільгового стажу позивача за списком №1 за періоди з 29.05.1991 до 30.09.1994 та з 01.10.1994 до 22.10.1997 та не підлягає розгляду, оскільки видана підприємством, що знаходиться на тимчасово окупованій території (м. Горлівка).

Оскільки жодного обґрунтованого доводу з приводу неврахування відомостей з трудової книжки та довідок щодо пільгового стажу позивача відповідач не навів, суд дійшов висновку, що він не довів законності спірного рішення від 24.07.2019 №76 про відмову у призначенні позивачу пенсії. Тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі п.4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Отже, належним суб`єктом призначення пенсії у встановленому порядку є відповідний орган Пенсійного Фонду України, який має розглянути подані документи та прийняти відповідне рішення з такого питання.

Позовна вимога призначити позивачу пенсію за віком за списком №1 стосується втручання у дискреційні повноваження відповідача. Суд не може підміняти державний орган та здійснювати його функцію щодо обрахунку та встановлення страхового стажу у вказаному позивачем розмірі, оскільки відповідач таких дій на час вчинення спору не вчиняв.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача у встановленому чинним законодавством порядку повторно розглянути заяву позивача від 25.04.2019 про призначення пенсії з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на пропорційність задоволених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до квитанції від 27.12.2019 №MP_AB240477KRP_11606279 на суму 768,40грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача частково у розмірі 384,20грн.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 24.07.2019 №76 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.23; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від 24.04.2019 з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 384,20грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 27.01.2020.