Справа № 520/9292/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 р. Справа № 520/9292/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Харківської обласної ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.11.19 року по справі № 520/9292/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної ради

про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу і за час затримки виконання рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської обласної ради, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила суд:

- стягнути з Харківської обласної ради (, 61002, м. Харків, вул. Сумська, 64) на користь ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 22 лютого 2019 року по 02 липня 2019 року в розмірі 104190,98 грн.;

- стягнути з Харківської обласної ради (, 61002, м. Харків, вул. Сумська, 64) на користь ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) суму середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 03 липня 2019 року по 11 вересня 2019 року в розмірі 59199,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача щодо невиплати позивачу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Харківської обласної ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ) суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 22 лютого 2019 року по 18 серпня 2019 року в розмірі 142076 (сто сорок дві тисячі сімдесят шість) грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд помилково розрахував середньомісячний заробіток, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 та неправильно обрахував робочі дні вимушеного прогулу, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а тому просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог змінити, зазначивши, що підлягає стягненню з Харківської обласної ради на користь ОСОБА_1 сума середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 22 лютого 2019 року по 02 липня 2019 року - 104 190,98 грн. та сума середньомісячного заробітку аз час затримки виконання рішення суду за період з 03 липня 2019 року по 18 серпня 2019 року - 39 071,01 грн., а всього 143 261,99 грн.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить суд змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року по справі № 520/9292/19 виключивши з його мотивувальної частини наступне:

«За таких обставин вбачається, що не зважаючи на ухвалення відповідачем на виконання рішення суду розпорядження від 08.08.2019 за № 212-ос, вимушений прогул позивача продовжував тривати, оскільки в структурі виконавчого апарату обласної ради відсутня як посада начальника юридичного управління, так і саме управління як структурний підрозділ виконавчого апарату.»

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача та апеляційна скарга відповідача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , починаючи з 08 жовтня 2006 року працювала в Харківській обласній раді на посаді головного спеціаліста юридичного відділу.

За час роботи в Харківській обласній раді позивач виконувача обов`язки на посадах: головного спеціаліста юридичного відділу, заступника начальника юридичного відділу, заступника начальника юридичного управління, начальника юридичного управління, отже була посадовою особою органу місцевого самоврядування та виконувала свої обов`язки протягом V, VI та VII скликань Харківської обласної ради.

14 лютого 2019 року під час перебування позивача на амбулаторному лікуванні заступником голови Харківської обласної ради Скоробагачем Володимиром Івановичем було ухвалено Розпорядження №25-ос Про звільнення ОСОБА_1 , яким позивача звільнено з посади начальника юридичного управління виконавчого апарату обласної ради з 14 лютого 2019 року у зв`язку із порушенням присяги посадової особи місцевого самоврядування, а саме на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Підставою для звільнення позивача в розпорядженні №25-ос зазначаються службова записка начальника управління з організаційних питань діяльності ради виконавчого апарату обласної ради Бондаренко О.М. (вх. від 11.02.2019 №1367/01-44) та доповідна записка заступника голови обласної ради Скоробагача В.І. (вх. від 12.02.2019 №1454/01-44).

Звільнення ОСОБА_1 обґрунтоване порушенням позивачем присяги посадової особи місцевого самоврядування, що регулюється статтею 11 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, абз. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Вважаючи дане розпорядження протиправним, позивач звернулась до суду щодо його скасування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у справі №520/2442/19 частково задоволений позов ОСОБА_1 до Харківської обласної ради, визнано протиправним та скасоване Розпорядження заступника голови Харківської обласної ради №25-ос від 14 лютого 2019 року. Позивача поновлено на посаді начальника юридичного управління виконавчого апарату Харківської обласної ради з 15.02.2019.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року зазначене судове рішення залишено без змін. 11.07.2019 Харківською обласною радою було отримано копії постанови суду апеляційної інстанції, що підтверджується листом відповідача від 25.07.2019 вих. №01-43/2044 на адресу адвоката Зуб Є.Є., яким зазначено про отримання 11.07.2019 Харківською обласною радою копії постанови суду апеляційної інстанції.

11.04.2019 позивачем на адресу відповідача подано заяву про забезпечення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019, на яку листом від 07.05.2019 вих. №01-44/1263 позивача повідомлено, що питання про поновлення на посаді буде розглянуто після отримання обласною радою відповідного рішення суду, що набрало законної сили.

10.05.2019 позивачем на адресу відповідача повторно подано заяву про забезпечення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019, на яку листом від 15.05.2019 вих. №01-44/1349 позивачу повідомлено, що на даний час обласною радою не отримане судове рішення із відміткою про набрання ним законної сили, отже відсутні правові підстави для його виконання.

31.05.2019 позивачем на адресу відповідача подано заяву про забезпечення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019, на яку листом від 14.06.2019 вих. №01-44/1637 позивачу повідомлено, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2019 року зупинено виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №520/2442/19 та відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

17.07.2019 після отримання постанови Другого апеляційного адміністративного суду за результатами перегляду рішення суду першої інстанції у справі №520/2442/19 позивачем на адресу відповідача було подано заяву про забезпечення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019. До зазначеної заяви надано копію постанови суду апеляційної інстанції від 02.07.2017.

Листом від 05.08.2019 вих. №01-43/2132 позивачу повідомлено, що Харківською обласною радою подано заяву про роз`яснення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019, отже в силу положень ч. 4 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України ця обставина зупиняє його виконання та питання про поновлення на посаді начальника юридичного управління буде вирішено після розгляду зазначеної заяви судом.

16.08.2019 на поштову адресу позивача цінним листом №726 надійшов лист відповідача від 09.08.2019 вих. №01-43/2195, яким запропоновано прибути до Харківської обласної ради для ознайомлення з розпорядженням про поновлення на роботі та виконання функціональних обов`язків за посадою, до якого долучена копія розпорядження голови обласної ради від 08.08.2019 №212-ос.

19.08.2018 позивачу в приміщенні Харківської обласної ради надано розпорядження голови обласної ради від 08.08.2019 за №212-ос, за змістом якого скасоване розпорядження від 14 лютого 2019 року №25-ос Про звільнення ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного управління виконавчого апарату Харківської обласної ради.

Листом Харківської обласної ради від 19.08.2019 вих. №01-43/2249 на адвокатський запит від 13.08.2019 було зазначено, що на XXI сесії Харківської обласної ради VII скликання, що відбулась 15.08.2019 питання про упорядкування структури виконавчого апарату обласної ради не розглядалось.

Отже, станом на дату ухвалення розпорядження про поновлення ОСОБА_1 начальником юридичного управління (08.08.2019) в структурі відповідача така посада є відсутньою.

Листом Харківської обласної ради від 28.08.2019 вих. №01-3/2369 на адвокатський запит від 21.08.2019 відповідачем підтверджено, що станом на 08.08.2019 в структурі виконавчого апарату обласної ради відсутнє юридичне управління.

Вважаючи, що відповідач ухиляється від належного та з дотриманням необхідної процедури виконання судового рішення, не забезпечує повне відновлення становища позивача, яке існувало до порушення, а отже не виконання рішення суду та у зв`язку з триванням вимушеного прогулу, позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 22 лютого 2019 року по 18 серпня 2019 року в розмірі 142076, 40 грн., та відсутністю підстав для такого стягнення з 19 серпня 2019 року, оскільки з вказаної дати відповідач виплачував позивачу заробітну плату.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Відповідно до частин першої, другої статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 5 розділу IV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством. - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до пункту 5 Порядку основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно абзацу другому пункту 8 Порядку, після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Абзацем третім пункту 8 Порядку зазначено, що середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Згідно із Довідкою про розмір середньомісячної заробітної плати №16 від 04.09.2019 середньоденна заробітна плата позивача станом на день звільнення (14.02.2019) становила 1183,97 грн./день (а.с. 65).

Листом Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 №78/0/206-18 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік визначені кількість робочих днів за період січень-грудень 2019 року.

Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, відповідачем на користь позивача підлягає сплаті середньомісячний заробіток в загальній сумі 103005,39 грн. за наступні періоди та розмірах:

- з 22.02.2019 по 28.02.2019 - 5 робочих днів - 1183,97 х 5 = 5919,85 грн.

- з 01.03.2019 по 31.03.2019 - 20 робочий день - 1183,97 х 20 = 23679,40 грн.

- з 01.04.2019 по 30.04.2019 - 20 робочий день - 1183,97 х 20 = 23679,40 грн.

- з 01.05.2019 по 31.05.2019 - 22 робочих дня - 1183,97 х 22 = 26047,34 грн.;

- з 01.06.2019 по 30.06.2019 - 18 робочих днів - 1183,97 х 18 = 21311,46 грн.;

- з 01.07.2019 по 02.07.2019 - 2 робочих дні - 1183,97 х 2 = 2367,94 грн.,

Колегією суддів також встановлено, що до Харківської обласної ради від ОСОБА_1 надходили листки непрацездатності про тимчасову непрацездатність позивача, а саме:

- з 22 лютого 2019 року по 28 лютого 2019 року (листок непрацездатності серія АДР №478026 надійшов до Харківської обласної ради 15 квітня 2019 року);

з 01 березня 2019 року по 18 березня 2019 року (листок непрацездатності серія АДР №213824), з 19 березня 2019 року по 31 березня 2019 року (листок непрацездатності серія АДВ №463816) надійшли до Харківської обласної ради 15 квітня 2019 року;

- з 01 квітня 2019 року по 01 квітня 2019 року (листок непрацездатності серія АДВ №463816), з 02 квітня 2019 року по 11 квітня 2019 року (листок непрацездатності серія АГР №307056) надійшли до Харківської обласної ради 15 квітня 2019 року).

З матеріалів справи встановлено, що за вказаними листками непрацездатності оплату не проведено, тому ці листки непрацездатності не впливають на розрахунок кількості днів вимушеного прогулу.

У відповідності до ст. 236 Кодексу законів про працю України, відповідачем на користь позивача підлягає сплаті середньомісячний заробіток в загальній сумі 39071,01 грн. за наступні періоди та розмірах:

- з 03.07.2019 по 31.07.2019 - 21 робочий день - 1183,97 х 21 = 24863,37 грн.;

- з 01.08.2019 по 07.08.2019 - 5 робочих днів - 1183,97 х 5 = 5919,85 грн.;

- з 08.08.2019 по 18.08.2019 - 7 робочих днів - 1183,97 х 7 = 8287,79 грн.

Таким чином, загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, яку відповідач має сплатити на користь позивача складає 142076 (сто сорок дві тисячі сімдесят шість) грн. 40 коп.

Також колегією суддів встановлено, що за період з 19 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року (9 робочих днів) позивачу виплачено у вересні 2019 року заробітну плату за 9 робочих днів серпня у сумі - 7027,71 грн.; з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року (21 робочий день) виплачено у вересні 2019 року заробітну плату за 21 робочий день вересня у сумі - 16398,00 грн.

За викладених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 22 лютого 2019 року по 18 серпня 2019 року в розмірі 142076, 40 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що суд помилково розрахував середньомісячний заробіток, який підлягає стягненню на користь позивача та неправильно обрахував робочі дні вимушеного прогулу, оскільки при розрахунку апелянтом не враховано святкові та неробочі, передбачені статтею 73 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Харківської обласної ради - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 по справі № 520/9292/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц В.В. Старостін