Справа № 160/7992/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Справа № 160/7992/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування рішень №258216-54, №258216-54 від 18.06.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2019р. ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та, з урахуванням виправленої позовної заяви від 20.11.2019р., просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- скасувати рішення №258216-54 від 18.06.2019р. про застосування до позивача штрафних санкцій;

- скасувати рішення №258216-54 від 18.06.2019р. про опис майна у податкову заставу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час здійснення нею підприємницької діяльності 23.07.2018 року інспектором ЮП Тернівського ВП ПВП ГУНП у Дніпропетровській області Зуєнко B.B. був складений протокол про адміністративне правопорушення за те, що 23.07.2018 року о 17.00 годині, перебуваючи на своєму робочому місці, як власниця торгівельного павільону, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вона здійснила продаж однієї пачки цигарок «Winston» неповнолітньому ОСОБА_2 2002 року народження, за що постановою за №20 від 03.08.2018р. року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тернівської міської ради на позивача накладено штраф у розмірі 510,00 грн. згідно ч.2 ст.156 КУпАП. Позивач вказує на те, що відповідачем за це ж саме правопорушення прийнято рішення згідно податкової вимоги № 258216-54 від 18.06 2019 року про застосування до неї фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. згідно ст.17 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Позивач вважає такі дії та рішення контролюючого органу №258216-54 від 18.06.2019р. про застосування до неї штрафних санкцій та рішення про опис майна у податкову заставу незаконними і необґрунтованими, оскільки її, як фізичну особу-підприємця, притягнуто до відповідальності двічі за одне й теж саме правопорушення, а тому відповідачем порушені права позивача, передбачені ст.61 Конституції України, яка забороняє двічі притягувати особу до одного виду юридичної відповідальності за одне і те ж правопорушення.

Ухвалою суду від 25.11.2019р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано: позивача - надати суду докази на підтвердження оскарження у встановленому законодавством порядку самого рішення про застосування фінансових санкцій прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", виходячи з вимог ст.ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України; відповідача - надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву згідно до вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати всі копії документів, що стосуються застосування фінансових санкцій до позивача за приписами Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с.2).

20.12.2019р., на виконання вимог вказаної ухвали суду, відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити посилаючись на те, що за результатами розгляду матеріалів правоохоронних органів управлінням було встановлено реалізацію тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років чим порушено ст.15-3 Закону України від 19.12.95р. №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів відповідно до ст.17 ЗУ №481/95-ВР у розмірі 6800 грн. Як зазначає відповідач, порядок застосування фінансових санкцій за порушення, передбачений статтею 17 ЗУ №481/95-ВР та постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790, і відповідно до абз.3 п.5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. За викладеного, контролюючим органом прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №258216-54, яким до позивача застосовано фінансові санкції, як до фізичної особо-підприємця, у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років відповідно до абз.9 ч.2 ст.17 ЗУ №481/95-ВР від 19.12.95р. (а.с.40-41).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 24.01.2020р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 18.08.2018р. ОСОБА_1 зміна прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва, наявною у справі (а.с.13).

З 03.09.2010р. ОСОБА_1 була зареєстрована фізичною особою - підприємцем за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснювала свою підприємницьку діяльність за таким видами діяльності, а саме: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується копіями виписок з ЄДРПОУ та відомостями з ЄДРПОУ (а.с.10-11,44-46).

03.08.2018р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тернівської міської ради було розглянуто адміністративні матеріали інспектора ЮП Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Зуєнка В.В. відносно громадянки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та за наданими документами було встановлено факт продажу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), як власницею торгівельного павільйону, 27.07.2018р. о 17:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітньому ОСОБА_2 , 2002р.н., тютюнових виробів, а саме: пачки цигарок «Winston», свою провину остання визнала частково, та за результатами розгляду наведених матеріалів прийнято постанову за №20 про накладення на гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного стягнення за ч.2 ст.156 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., що підтверджується копією відповідної постанови (а.с.17-18).

У подальшому, вищенаведені матеріали правоохоронних органів направлені до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі яких останнім 25.03.2019р. було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000117/04-36-40-03/ за яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 були застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років - у розмірі 6800 грн., що підтверджується відповідною копією рішення (а.с.36).

Надалі, у зв`язку із невиконанням позивачем вищенаведеного рішення та не наданням доказів про сплату штрафу станом на 17.06.2019р., 18.06.2019р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області були прийняті податкова вимога №258216-54 на суму податкового боргу 6800,00 грн. та рішення №258216-54 про опис майна у податкову заставу, що підтверджується їх копіями, наявними у справі (а.с.7,8).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача із діями відповідача щодо застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у зв`язку з чим позивач просить скасувати податкову вимогу №258216-54 від 18.06.2019р. про застосування до позивача штрафних санкцій та рішення №258216-54 від 18.06.2019р. про опис майна у податкову заставу посилаючись на те, що її, як фізичну особу-підприємця, притягнуто до відповідальності двічі за одне й теж саме правопорушення, а тому відповідачем порушені права позивача, передбачені ст.61 Конституції України, яка забороняє двічі притягувати особу до одного виду юридичної відповідальності за одне і те ж правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини та відповідальність суб`єктів господарювання у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, порядок їх оптової та роздрібної торгівлі врегульовані Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Так, у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим і плодовим, сиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 ст.17 вказаного вище Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, а саме:

- порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються, зокрема, органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України - ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок №790), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 цього Закону та пунктом 3 якого передбачено, що до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до п.5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, законом запроваджено в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Ця вимога спонукає суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Разом з тим, факт продажу 27.07.2018р. о 17:00 год. неповнолітньому ОСОБА_2 , 2002р.н., тютюнових виробів, а саме: пачки цигарок «Winston» ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), як власницею торгівельного павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено постановою про накладення адміністративного стягнення №20 від 03.08.2018р., якою на гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) накладено штраф у розмірі 510,00 грн., що підтверджується копією відповідної постанови (а.с.17-18).

Також вказаний факт продажу тютюнових виробів неповнолітній особі позивачем (яка перебувала на своєму робочому місці), як власницею торгівельного павільйону, підтверджується і самим позивачем згідно постанови про накладення адміністративного стягнення №20 від 03.08.2018р., у якій зазначено про часткове визнання гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) своєї провини (а.с.17-18) та не спростовано позивачем ні у позові, ні наданими доказами.

Враховуючи наведене, з аналізу наведених норм чинного законодавства та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що позивачем, яка станом на 27.07.2018р. здійснювала свою господарську діяльність як суб`єкт господарювання (фізична особа-підприємець) з продажу продуктів харчування напоїв та тютюнових виробів у торгівельному павільйоні за адресою: АДРЕСА_1 (що не оспорюється сторонами), не дотримано відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відповідно, продаж тютюнових виробів неповнолітній особі - ОСОБА_2 , 2002 року народження, призвів до порушення позивачем саме як суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем) заборон щодо продажу неповнолітнім особам тютюнових виробів, за що передбачена відповідальність, яка покладається законом на суб`єктів господарювання (фізичних осіб-підприємців) за ст.15-3, ст.17 Закону №481/95-ВР.

У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 ст.77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обов`язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій відповідача щодо застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів саме нею як суб`єктом господарювання (фізичною особою-підприємцем) з урахуванням встановлених судом обставин щодо виявленого факту продажу у торгівельному павільйоні позивача тютюнових виробів неповнолітній особі, який не заперечується і самим позивачем та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини.

Також, судом враховується і те, що, оспорюючи податкову №258216-54 від 18.06.2018р., яка була прийнята внаслідок невиконання позивачем іншого акта індивідуальної дії - рішення про застосування фінансових санкцій №000117/04-36-40-03/ від 25.03.2019р., яке позивачем у встановленому законодавством порядку оскаржене не було, вказаний акт індивідуальної дії (рішення №000117/04-36-40-03/ від 25.03.2019р. про застосування до позивача штрафу у сумі 6800,00 грн.) позивач не оспорив та на вимогу суду доказів визнання цього рішення протиправним і його скасування суду не надав, а тому за умови чинності основного рішення (рішення про застосування фінансових санкцій №000117/04-36-40-03/ від 25.03.2019р.), яке було підставою для формування відповідачем податкової вимоги №258216-54 від 18.06.2018р., та, як наслідок, і рішення про опис майна у податкову заставу, що є предметом даного спору, вказані оспорювані рішення є такими, що відповідають вимогам податкового законодавства.

Є безпідставними та необґрунтованими доводи позивача про те, що її, як фізичну особу-підприємця, притягнуто до відповідальності двічі за одне й теж саме правопорушення, а тому відповідачем порушені права позивача передбачені ст.61 Конституції України, яка забороняє двічі притягувати особу до одного виду юридичної відповідальності за одне і те ж правопорушення, оскільки факт застосування до фізичної особи-підприємця передбачених законом фінансових (штрафних) санкцій за порушення податкового та іншого законодавства, не залежить від факту притягнення цього платника податків, як громадянина, до відповідальності, відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому позивач помилково вказує на порушення відповідачем ст.61 Конституції України.

Наведена правова позиція узгоджуються із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в його ухвалі від 28.09.2017р. у справі №804/8153/14 (К/800/39007/15).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність вчинення відповідачем дій відповідача щодо застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що вчиняючи дії щодо застосування до позивача наведених фінансових санкцій та, як наслідок, прийняття оспорюваних позивачем податкової вимоги №258216-54 від 18.06.2019р. про застосування до позивача штрафних санкцій та рішення №258216-54 від 18.06.2019р. про опис майна у податкову заставу, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом не встановлено порушення відповідачем прав та інтересів позивача при вчиненні дій щодо застосування до останнього фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів та, як наслідок, прийняття оспорюваних позивачем податкової вимоги №258216-54 від 18.06.2019р. про застосування до позивача штрафних санкцій та рішення №258216-54 від 18.06.2019р. про опис майна у податкову заставу.

Приймаючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору, понесені позивачем згідно квитанцій №0.0..1 від 15.08.2019р. та №0.0..1 від 20.11.2019р. не підлягають стягненню з відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 194, 205, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування рішень №258216-54, №258216-54 від 18.06.2019р. - відмовити повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва