Справа № 685/1692/19
Суддя: Самойлович А. П.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 685/1692/19
Провадження № 2-а/685/1/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Самойлович А. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Палія Володимира Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Палія Володимира Івановича від 05 листопада 2019 року серії ДП18 № 594758,

В С Т А Н О В И В :

15 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що постановою поліцейського УПП у Тернопільській області Палія В.І. його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУПАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Позивачем заявлено вимогу скасувати постанову і закрити провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Відповідачем не було дотримано вимоги ст.ст. 7, 245, 249, 268, 279 та 280 КУПАП і не надав йому можливості ознайомитися з матеріалами, на підставі яких визнав позивача винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУПАП, що унеможливило реалізацію його права на надання пояснень, клопотань та доказів щодо обставин, які відповідач вважав порушеннями ПДР. Під час розгляду справи відповідач також не забезпечив йому можливості реалізувати право на одержання правової допомоги від адвоката, а також не опитав будь-яких свідків, які могли повідомити про обставини здійснення керування автомобілем, в т.ч. не опитав свідків, що перебували в автомобілі, який було зупинено, та в автомобілі, якого ніби-то обігнав.

Наведені порушення порядку провадження у справі про адмінправопорушення потягли за собою одержання відповідачем недопустимих доказів, наслідком чого є неповний та необ`єктивний розгляд справи і незаконне притягнення його до відповідальності.

Відповідачем, притягуючи позивача до відповідальності, не було вказано, які конкретно дії із зазначених у пунктах 2.4 та 14.6 ПДР було порушено позивачем. Копія оскаржуваної постанови була виготовлена у такий спосіб, що її фактично неможливо прочитати, а через особливості почерку поліцейського унеможливлюють розуміння змісту постанови.

Позивач зазначив, що після його зупинки поліцейський не сформулював чітко причини зупинки, а після намагань уточнити сум порушення і вимог надання доказів, на підставі яких вбачає порушення вимог ПДР, поліцейський фактично розлютився, не надав для ознайомлення будь-яких доказів та виписав постанову, якою завідомо безпідставно притягнув його до відповідальності.

Позивач вказав, що не порушував жодних вимог ПДР, в тому числі правил обгону та вимог п. 2.4 ПДР, виконав вимогу відповідача про зупинку, клопотав про ознайомлення із матеріалами, на підставі яких відповідач його зупинив та вбачає вину, пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Від відповідача письмового відзиву не надійшло.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, УПП у Тернопільській області ДПП, залученої судом до участі у справі за їх клопотанням, надійшли письмові пояснення, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови було встановлено, що 05 листопада 2019 року о 9 год. 08 хв. позивач, керуючи автомобілем Королла д.н.з. НОМЕР_1 на 8 км автодороги М-09 Тернопіль Львів Рава-Руська, здійснив обгін іншого транспортного засобу ближче 100 м. до пішохідного переходу та на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив вимоги пунктів 2.1 «а» та 9.2 «б» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУПАП.

Поліцейський, діючи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, пунктів 8 та 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію, ст.ст. 222 та 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, була винесена щодо позивача оскаржувана постанова.

Встановлені поліцейським обставини підтверджуються, в тому числі, і відеозаписом з реєстратора, закріпленого на форменому одязі патрульного, відповідно до якого позивач відмовився пред`являти посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Представник третьої особи вважає помилковим висновок водія його право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, оскільки такі доводи не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки вищезазначені документи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 14.6 «в» Правил дорожнього руху заборонено здійснювати обгін ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м. поза населеним пунктом.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху передбачених обов`язок водія зупинитися на вимогу поліцейського з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. Такими документами є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Додаткові документи потрібні в разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та/або спеціальних звукових сигналів, для маршрутних транспортних засобів та в разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального засобу «Водій з інвалідністю».

З тексту оскаржуваної постанови встановлено, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення обгону іншого транспортного засобу та за не пред`явлення поліцейському посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При перегляді відеозапису з портативної відеокамери поліцейського, наданого третьою особою разом з письмовими поясненнями, вбачається, що водієві автомобіля Тойота Королла (ВХ1111НЕ) ОСОБА_1 після його зупинки було доведено причини запинки та порушення правил обгону, однак водій категорично відмовився пред`являти поліцейському посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страхового полісу.

Особу водія було встановлено з його паспорта, який був пред`явлений поліцейському.

Свою відмову надати документи ОСОБА_1 мотивував тим, що обов`язок водія надати поліцейському документи виникає лише тоді, коли є порушення Правил дорожнього руху.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем вимог пунктів 14.6 «в» ПДР при здійсненні обгону, та 2.4 Правил щодо відмови пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб та страхового полісу, тому в його діянні наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУПАП відповідно.

Судом при перегляді відеозапису не було встановлено, що поліцейський «розлютився», як зазначив ОСОБА_1 у позовній заяві, оскільки він спокійно спілкувався з водієм, встановлював його особу, роз`яснював права та вчиняв інші необхідні дії, незважаючи на поведінку самого водія.

Стягнення накладено в межах санкцій даних статей в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 36 КУПАП, тому відсутні підстави для зміни заходу стягнення.

Інші обставини, на які посилається позивач, на висновок про його винність у вчиненні адміністративних правопорушень не впливають.

Відповідач, при винесенні спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому підстав для скасування постанови в іншій частині немає.

Керуючись пунктами 2.1, 2.4, 14.6 «в» ПДР, ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 1, 222, 254, 258, 284, 288, 293 КУПАП, ст.ст. 246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Постанову поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Палія Володимира Івановича від 05 листопада 2019 року серії ДП18 № 594758 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУПАП, залишити без змін, а позов ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Теофіпольський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Самойлович А.П.