Справа № 645/4091/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 січня 2020 р. Справа № 645/4091/14-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2014 року по справі № 645/4091/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Харківської міської ради

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради про скасування рішення.

На зазначене рішення суду 13.12.2019 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій також просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом направлення до суду вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску строків на апеляційне оскарження рішення та документів на підтвердження цих обставин.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання вимог даної ухвали питання про відмову у відкритті провадження буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно поштового повідомлення апелянт отримав копію вказаних ухвал 10.01.2020.

20.01.2020 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник вказує, що оскільки вона не була учасником по справі, заінтересованою особою, не отримувала постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2014 та не могла знати про її існування. Про вищезазначене судове рішення їй стало відомо з постанови Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 645/8681/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи Східна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, ХМР про заборону здійснення незаконної підприємницької діяльності та зобов`язання провести земельну ділянку до первісного стану, в якій зазначено про постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2014. У зв`язку з тим, що постанову Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 645/8681/14-ц вона отримала у листопаді, у цьому ж місяці подала заяву про видачу копії судового рішення та ознайомлення з матеріалами справи. 22.11.2019 отримала можливість ознайомитись з матеріалами справи та отримала нарочно постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2014. Таким чином, вважає, що оскільки вперше отримала постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2014 - 22.11.2019, а подала апеляційну скаргу 13.12.2019, то остання подана протягом тридцяти днів з дня вручення їй повного тексту рішення суду, а тому відповідно до ч.2 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Інших обґрунтувань поважності причин пропуску строку на апеляційне скарження апелянт не наводить.

Дослідивши доводи заявленого клопотання, колегія суддів вказує, що зазначені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Як зазначає ОСОБА_1 , фактично про своє порушене право вона дізналась з постанови Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 645/8681/14-ц, де вона є позивачем.

Оскаржуване рішення отримано нею 22.11.2019, апеляційна скарга подана 13.12.2019.

Згідно ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відновідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Водночас, згідно п. 13 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Так, згідно ч.2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 27.04.2014, чинній на час набрання чинності рішенням) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга подана з пропуском встановленого законом строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 року).

Відтак, колегія суддів зазначає, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25.05.2018 року по справі № 925/125/14.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06.10.2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Також, Європейський Суд з прав людини «<…> визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N50966/99, від 14.10.2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, заява №3236/03)».

З урахуванням тієї обставини, що наведені скаржником у клопотанні підстави поновлення такого строку не можуть бути визнані поважними, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки вимоги ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2020 року не виконані, недоліки апеляційної скарги не усунуто, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2014 у справі № 645/4091/14-а - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.07.2014 року по справі № 645/4091/14-а за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова В.В. Старостін