Справа № 679/820/19
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/3/2020
Справа № 679/820/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Нетішин

Нетішинсий міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/820/19,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Нетішинська міська рада Хмельницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Нетішинська міська рада Хмельницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участю представників учасників справи:

представника позивача Калабського С.В.,

представника відповідача Андрійчук І.В.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Зінченка С.Д. ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 20 грудня 2018 року №615-ДК/0246По/08/01/-18, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що оскарженою постановою його було визнано винним у тому, що він використовував земельну ділянку на АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів, чим порушив вимоги статей 91, 125, 126 Земельного кодексу України.

Вказуючи на безпідставність та необґрунтованість винесеної постанови, позивач зазначає, що на балансі публічного акціонерного товариства «Західенергомонтажвентиляція» (далі ПАТ «Західенергомонтажвентиляція») знаходяться складські приміщення, площею 676 кв.м, майданчик з твердим покриттям, площею 1700 кв.м, які розміщені на АДРЕСА_1, на земельній ділянці несільськогосподарського призначення - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, якою орендодавець користується на підставі договору оренди земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, укладеного між Нетішинською міською радою Хмельницької області та ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» від 22 січня 2010 року №015 та додаткової угоди про поновлення дії договору оренди земельної ділянки від 16 листопада 2015 року №485.

На підставі Договору оренди складського приміщення та майданчика з твердим покриттям від 01 червня 2016 року він, як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , орендує частину зазначеного вище майна, а саме: складське приміщення площею 150 кв.м, майданчик з твердим покриттям 350 кв.м.

Вказує на те, що даний договір оренди майна на даний час діє, його недійсність не встановлена та такий відповідає, на переконання позивача, вимогам чинного законодавства.

При цьому, звертає увагу на те, що названий вище договір оренди майна не визначає розмір земельної ділянки, яка передається йому, як наймачеві.

Договором оренди №015 земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, укладеного між Нетішинською міською радою Хмельницької області та ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» 22 січня 2010 року та додаткової угоди про поновлення дії договору оренди земельної ділянки від 16 листопада 2015 року №485 не встановлено обмежень наймача майна орендаря, яке розташоване на даній земельній ділянці, на користування нею, а тому позивач переконаний, що є всі підстави вважає, що власник земельної ділянки - Нетішинська міська рада погоджується на надання йому, як наймачу майна, права користування земельною ділянкою.

Також позивач зауважує на тому, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення його повідомлено не було, при винесенні такої відповідачем не враховано його особу, ступінь його вини, майновий стан та характер вчиненого правопорушення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

10 червня 2019 року представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Андрійчук І.В. подала відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, в якому вказала на правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 53-1 КУпАП, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

У відзиві зауважила на тому, що інспектором була проведена перевірка з дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки в межах кадастрового кварталу :02:007), розташованої на АДРЕСА_1 , згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20 листопада 2018 року №615-ДК на підставі звернення до нього прокуратури Хмельницької області, про що складено відповідні документи за наслідками проведеної перевірки та 20 грудня 2018 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 53-1 КУпАП. Матеріали перевірки підтверджують самовільне використання ОСОБА_1 земельної ділянки. Останнім в ході перевірки не надано будь-яких доказів правомірного використання ним земельної ділянки, а Договір оренди земельної ділянки №015 від 22 січня 2010 року, укладений між Нетішинською міською радою (Орендодавець) та ПАТ «Західенергомонтажвентиляція», закінчився 22 лютого 2015 року та поновлений не був. В обґрунтування такої позиції представник зазначає, що пролонгація відбувається лише у разі укладення додаткової угоди у відповідності до ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка має бути зареєстрована у встановленому законом порядку, що зроблено не було.

Також у відзиві зауважено на тому, що ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» не було дотримано вимог п. 9.3 Договору оренди земельної ділянки щодо укладення з відповідачем договору суборенди за письмовою згодою орендодавця.

10 липня 2019 року представником Нетішинської міської ради Хмельницької області подано письмові пояснення, в яких третя особа заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В поясненнях зазначено, що позивач здійснює господарську діяльність з випалювання деревного вугілля на земельних ділянках комунальної форми власності за відсутності правовстановлюючих документів на займані ним земельні ділянки, оскільки Договір оренди приміщень ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» від 01 червня 2016 року, укладений між ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» та ОСОБА_1 , розірвано 10 жовтня 2018 року, що підтверджується листом директора ПАТ «ЗЕМВ» Поковби М.Ю., зареєстрованим у виконавчому комітеті 02 травня 2019 року за №38/1751-01-18/2019.

Крім того, у поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 використовується не бетонна площадка, яку він орендував, а земельна ділянка, яка є суміжною із бетонною площадкою, оскільки саме на ній розміщені бочки для випалювання деревного вугілля та залишки деревини.

Зауважено у поясненнях і на тому, що Нетішинська міська рада у відповідності до вимог п. 9.3 Договору оренди земельної ділянки письмової згоди на укладення договору суборенди земельної ділянки комунальної форми власності з ФОП ОСОБА_1 не надавала.

За вказаних обставини, постанову про накладення адміністративного стягнення від 20 грудня 2018 року вважають такою, що відповідає фактичним обставинам справи, а позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню.

Будь-яких інших заяв від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 травня 2019 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, поновлено його та дана позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача та до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Нетішинську міську раду Хмельницькій області.

05 вересня 2019 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

26 листопада 2019 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області заявлений представником позивача відвід судді визнано необгрунтованим, заяву про відвід передано судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України, провадження у справі зупинено.

10 грудня 2019 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області поновлено провадження у справі.

11 грудня 2019 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області заявлений представником позивача відвід судді визнано необґрунтованим, заяву про відвід передано судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України, провадження у справі зупинено.

16 грудня 2019 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області поновлено провадження у справі.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник останнього позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Також просив вважати опискою зазначення позивачем у прохальній частині позову дату оскарженої постанови 20 січня 2018 року, правильним вважати дату оскарженої постанови 20 грудня 2018 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник Нетішинської міської ради Хмельницької області в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити з підстав зазначених у наданих до суду письмових поясненнях.

Суд, заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача та заперечення відповідача на них, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити зважаючи на таке.

Судом установлено, що за результатами перевірки, проведеної державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель у Білогірському, Ізяславському, Славутському, Полонському, Шепетівському районах та м. Нетішин Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Демянюк К.В., фізичну особу - підприємеця ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 53-1 КУпАП, за самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,1266 га (кадастровий квартал :02:007), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частина земельної ділянки використовується для випалювання деревного вугілля без правовстановлюючих документів на земельну ділянку (арк. спр. 3-4).

За результатами перевірки державним інспектором було складено наступні матеріали: акт обстеження земельної ділянки від 07 грудня 2018 року; акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 20 листопада 2018 року; припис від 07 грудня 2018 року; протокол про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2018 року; розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (арк. спр. 42-47).

ОСОБА_1 , вказуючи на протиправність дій відповідача при складанні відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, яку вважає безпідставною та необгрунтованою, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Спірним в даній справі є правомірність прийняття відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Стаття 53-1 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України (далі ЗК України) порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Відповідно до ст. 2 Закону №963-IV одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Положеннями ст. 9 зазначеного Закону визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Згідно ст. 10 Закону України №963-IV до повноважень державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель належить право в тому числі: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

За приписами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статті 125 та 126 ЗК України вказують на момент виникнення права на земельну ділянку, який пов`язується з необхідністю оформлення речових прав на земельну ділянку та прямо не передбачають відповідальності за порушення порядку оформлення речових прав на земельну ділянку.

Поняття самовільного зайняття земельної ділянки міститься у ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та визначається як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Як зазначено у постанові, за згадане порушення, тобто порушення вимог ст. 125 - 126 ЗК України, передбачена відповідальність згідно з ст. 53-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №615-ДК/0292П/07/01/-18 від 07 грудня 2018 року було встановлено, що ОСОБА_1 здійснив самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,1266 га (в межах кадастрового кварталу :02:007), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності і відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для виробничих потреб. На вказаній земельній ділянці останній здійснює виробництво деревного вугілля без правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Сам факт користування спірною земельною ділянкою позивачем не заперечується, правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку у ОСОБА_1 відсутні, що спростовує його доводи з приводу відсутності в його діях складу інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, суд відхиляє аргументи позивача щодо правомірності користування ним такою земельною ділянкою на підставі договору оренди приміщень ПАТ «ЗЕМВ» від 01 червня 2016 року, укладеного між ним та ПАТ «Західенергомонтажвентиляція», оскільки укладення такого відбулося в порушення вимог п. 9.3 Договору оренди земельної ділянки №015 від 22 січня 2010 року, укладеного між Нетішинською міською радою (Орендодавець) та ПАТ «Західенергомонтажвентиляція», який зобов`язував останнє, як Орендаря, при здачі орендованої земельної ділянки в суборенду отримати письмову згоду Орендодався - Нетішинської міської ради Хмельницької області.

З Договору оренди земельної ділянки №015 від 22 січня 2010 року судом установлено, що Нетішинською міською радою Хмельницької області в оренду ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» передана земельна ділянка площею 0,3517 га, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна: адмінбудинок площею 544 кв.м, складські приміщення площею 676 кв.м, майданчик з твердим покриттям, площею 1700 кв.м (арк. спр. 51-57).

У відповідності до п. 9.3 вказаного договору Орендар має право здавати орендовану земельну ділянку в суборенду за письмовою згодою Орендодавця.

Також судом установлено, що 01 червня 2016 року між ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди приміщень ПАТ «ЗЕМВ», предметом якого відповідно до п. 1.1. названого договору є строкове платне володіння та користування приміщенням площею 150 кв.м та бетонованою площадкою площею 350 кв.м, які знаходяться на балансі ПАТ «ЗЕМВ» (арк. спр. 5).

За змістом додаткової угоди до договору оренди приміщень ПАТ «ЗЕМВ» від 01 червня 2018 року, пункт 1.1. Договору викладено в наступній редакції: Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування складське приміщення площею площею 150 кв.м та бетоновану площадку (майданчик з твердим покриттям) площею 350 кв.м, яке знаходиться на балансі Орендодавця та розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Орендоване майно розміщене на земельній ділянці несільськогосподарського призначення - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, якою Орендодавець користується на підставі договору оренди №015 земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, укладеного між Нетішинською міською радою Хмельницької області та Орендодавцем 22 січня 2010 року та додаткової угоди №485 про поновлення дії строку договору оренди земельної ділянки від 16 листопада 2015 року.

Крім того суд звертає увагу на те, що Договір оренди земельної ділянки №015 від 22 січня 2010 року, укладений між Нетішинською міською радою (Орендодавець) та ПАТ «Західенергомонтажвентиляція», закінчився 22 лютого 2015 року та поновлений не був. Оскільки пролонгація такого відбувається лише у разі укладення додаткової угоди у відповідності до ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка має бути зареєстрована у встановленому законом порядку, що зроблено не було. Про умову пролонгації договору зазначено у п. 4 Додаткової угоди №485 про поновлення дії договору земельної ділянки від 26 листопада 2015 року. Крім того, учасниками справи не заперечувалась така обставина. Тому суд погоджується з твердженням представника відповідача з даного приводу.

Таким чином, оскільки на момент перевірки у позивача, який використовує земельну ділянку, відсутні правовстановлюючі документи на цю земельну ділянку, зокрема щодо права власності або право користування такою, яке не було зареєстровано, а тому у відповідача, як суб`єкта владних повноважень, були наявні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відтак, суд погоджується, що в даному випадку, що мало місце подія - самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,1266 га (в межах кадастрового кварталу :02:007), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності і відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для виробничих потреб.

Щодо тверджень представника позивача про те, що для нього не зрозумілим є те, яким чином інспектор фактично встановив територію, яку фактично займає ОСОБА_1 , то на переконання суду це підтверджується наявним в матеріалах справи актом обстеження земельної ділянки та доданим до неї планом-схемою такої (арк. спр. 10, 11), що не було спростовано представником позивача будь-якими належними та допустимими доказами.

Що стосується посилання позивача на положення ст. 796 ЦК України із зазначенням того, що якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, то вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянко, то такі судом відхиляються з огляду на те, що у частині третій вказаної норми права, яка містить такі приписи, наявна умова їх застосування - якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

При цьому суд звертає увагу на наявність в п. 9.3 Договору оренди земельної ділянки №015 від 22 січня 2010 року такого положення, щодо обов`язкового письмового погодження наймодавцем з власником землі про надання орендовану земельну ділянку в суборенду.

Зважаючи на зазначене, на думку суду, сам факт користування позивачем на праві оренди приміщенням та бетонованою площадкою не породжує автоматичного права останнього на користування на праві оренди зазначеними об`єктами, зважаючи на те, що наймодавець зазначених об`єктів не є власником землі на якій вони розміщені.

Що стосується тверджень позивача у позові щодо неповідомлення його про розгляд відповідачем щодо нього справи про притягнення до адміністративної відповідальності, то суд такі відхиляє зважаючи на наявність підпису ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2018 року, де зазначено час, дату та місце розгляду справи, що свідчить про обізнаність останнього про час, дату та місце розгляду справи (арк. спр. 47). Крім того, в цьому ж протоколі наявні відомості про отримання примірника протоколу ОСОБА_1 , про що останній засвідчив своїм підписом.

Таким чином, суд приходить висновку, що при складанні оскарженої постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача державний інспектор Демянюк К.В. діяла у межах повноважень та з дотриманням положень відповідного законодавства, а отже відсутні підстави для скасування постанови.

Надаючи оцінку письмовим доказам наявним в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні, саме: довідка директора ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» від 23 вересня 2018 року (арк.спр.8), виписка з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк. спр. 9), листи директора ПАТ «ЗЕМБ» (арк.спр.88, 100-102), дозвіл №-44 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 09 липня 2018 року(арк.спр.110), договір оренди приміщень ПАТ «ЗЕМБ» від 10 квітня 2017 року (арк. спр. 159, 160), листи директора ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» (арк.спр. 163, 164), лист директора ПАТ «Західенергомонтажвентиляція» від 06 серпня 2019 року (арк.спр. 165), акт обстеження від 06 серпня 2019 року з фотозображенням (арк. спр. 166, 167), то на переконання суду такі не містять інформацію щодо предмета доказування, тому є неналежними в розумінні ст. 73 КАС України.

Вирішуючи питання судових витрат, суд прийшов наступного.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України.

Враховуючи приписи наведеної норми закону та зважаючи на відмову у задоволенні позову, суд прийшов висновку, що такі необхідно компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Нетішинська міська рада Хмельницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було врученоу день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, місцезнаходження: 29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Нетішинська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Інститутська,4/1.

Повне рішення суду складено 24 січня 2020 року.

Суддя О.М. Гавриленко