Справа № 240/11265/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/11265/19

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління Держпраці у Житомирській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування,

встановив:

Управління Держпраці у Житомирській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить застосувати до відповідача заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме заборонити експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - кран-балки, до усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 04.10.2019 №1532/11-0024.

В обґрунтування заявлених вимог Управління Держпраці у Житомирській області вказувало на те, що згідно направлення на проведення перевірки № 1532/11 від 30.09.2019 та на підставі наказу №1782 від 30.09.2019 посадовими особами управління було проведено планову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно правових актів з охорони праці та промислової безпеки, виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, за результатами якої було складено акт №1532/11-0024 від 04.10.2019. Зокрема, перевіркою було встановлено ряд порушення, які створюють загрозу життю працівників підприємства, а тому, посилаючись на приписи ч. 5 ст. 4 та п. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", позивач просить застосувати до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заходи реагування у сфері державного нагляду, шляхом заборонити експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Ухвалою судді від 29 жовтня 2019 року позовну заяву Управління Держпраці у Житомирській області було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали від 29 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без руху до суду 11.11.2019 року надійшла заява Управління Держпраці у Житомирській області з усуненими недоліками.

Ухвалою судді від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у справі №240/11256/19 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі 14 листопада 2019 року було надіслано на адресу місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що зазначена в позовній заяві.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду, ухвалу про відкриття провадження у справі фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримав 19 листопада 2019 року (а.с.27).

Разом з тим, станом на дату розгляду справи відповідач своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 263 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 14.10.1992 № 2694-ХІІ "Про охорону праці" (далі - Закон України № 2694-ХІІ), зі змінами і доповненнями, визначено основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України № 2694-ХІІ, державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно з пп. 16 п. 4 Положення № 96 (далі - Положення № 96) Державна служба України з питань праці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення.

Відповідно до пп.5 п.6 Положення № 96 Державна служба України з питань праці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

За змістом пункту 7 Положення про Державну службу України з питань праці, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно з ч. 1 Положення про Управління Держпраці у Житомирській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, Управління Держпраці у Житомирській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон України № 877-V).

Відповідно до статті 1 Закону України № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно ст. 2 Закону України №877-V заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Судом встановлено, що в період з 01.10.2019 по 04.10.2019 посадовими особами Управління Держпраці у Житомирській області на підставі направлення на проведення перевірки № 1532/11 від 30.09.2019 та наказу №1782 від 30.09.2019 було проведено планову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно правових актів з охорони праці та промислової безпеки, за результатами якої було складено акт №1532/11-0024 від 04.10.2019 (а.с.7-11).

Вказаним актом зафіксовано ряд допущених відповідачем порушень вимог законодавчих та нормативно правових актів з охорони праці та промислової безпеки, серед яких зокрема й ті, що створюють загрозу життю та здоров`ю працівників підприємства, а саме:

- суб`єкт господарювання виконує роботи підвищеної небезпеки без одержання дозволу, а саме: монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що є порушенням ст. 21 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII (п. 1 таблиці зафіксованих порушень, зазначеної в акті №1532/11-0024 від 04.10.2019);

- до роботи допускаються працівники (посадові особи), які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці, що є порушенням п. 3.17 НПАОП 0.00-4.12-05 "Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці" та ст. 18 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII (п. 5 таблиці зафіксованих порушень, зазначеної в акті №1532/11-0024 від 04.10.2019);

- суб`єкт господарювання експлуатує кран-балки без одержання дозволу на їх експлуатацію, що порушує пункт 4, глава 1, розділ І "Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання" та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII (п. 6 таблиці зафіксованих порушень, зазначеної в акті №1532/11-0024 від 04.10.2019);

- ФОП ОСОБА_1 не пройшов підготовку та перевірку знань з охорони праці та Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання (НПАОП 0.00-1.80-18), що порушує пункти 1, 4, 8, глава 6, розд. VI НПАОП 0.00-1.80-18 "Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання" та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII (п. 7 таблиці зафіксованих порушень, зазначеної в акті №1532/11-0024 від 04.10.2019);

- до робота допускаються працівники, які керують кранами з підлоги, стропальники безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнагладохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 №232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.1994 № 263/121 та зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.1995 за №18/554 без проходження спеціального навчання та перевірки знань відповідних нормативно - правових актів з охорони прані, що порушує пункт 3.16, розділ 3, пункт 41 розділ 4 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП0.004.12415), пункт 8, 9, глава 5, розд.VI НПАОП 0.00-1.81-18 "Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання" та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII (п. 8 таблиці зафіксованих порушень, зазначеної в акті №1532/11-0024 від 04.10.2019);

- несправний кінцевий вимикач механізму підіймання вантажу на кран-балці облік № 1, що порушує пункт 39 п.п. 12, глава 2, розд. VII НПАОП 0.00-1.80-18 "Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання" та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII (п. 9 таблиці зафіксованих порушень, зазначеної в акті №1532/11-0024 від 04.10.2019).

У зв`язку із виявленням порушень, що зазначені у пунктах 1 та 5 таблиці зафіксованих порушень, зазначеної в акті №1532/11-0024 від 04.10.2019, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було попереджено про необхідність негайного зупинення робіт з монтажу, демонтажу, налагодження, ремонту, технічного обслуговування, реконструкції машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки (а.с.10 зворотній бік).

Натомість, у зв`язку із виявленням порушень, що зазначені у пунктах 6, 7, 8, 9 таблиці зафіксованих порушень, зазначеної в акті №1532/11-0024 від 04.10.2019, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було попереджено про необхідність негайного зупинення робіт з експлуатації кран-балки без одержання дозволу (а.с.11).

Акт перевірки №1532/11-0024 від 04.10.2019 був підписаний фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 без зауважень та заперечень, а копію зазначеного акту перевірки було отримано ним 04 жовтня 2019 року, що підтверджується його особистим підписом на акті (а.с.11 зворотній бік).

Виявленні під час перевірки порушення, на думку позивача, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а тому Управління Держпраці у Житомирській області звернулось з даним позовом до суду.

Згідно з пунктом 7 статті 7 Закону №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно абз. 1 ч. 5 ст. 4 Закону №877-V, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Аналіз наведених положень нормативно-правових актів дає підстави стверджувати, що застосування заходів реагування у вигляді заборонити експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися виключно на підставі рішення адміністративного суду за позовом органів Держпраці у разі коли виявлені порушення законодавства про охорону праці та промислової безпеки спричиняють загрозу життю та здоров`ю людей.

При цьому, суд зазначає, що в адміністративних справах щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) суд має встановити наявність підстав для застосування таких заходів на момент постановлення судового рішення, зокрема, наявність не усунутих суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства, які дійсно створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні працівників підприємства та його відвідувачів від можливої небезпеки. Разом з тим, форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень.

Захід реагування у вигляді повного зупинення виконання робіт (виробництва) є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Суд встановив, що підставою для звернення позивача до суду з даним позовом був висновок щодо порушення відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці і промислової безпеки, які викладені в акті перевірки №1532/11-0024 від 04.10.2019.

В силу приписів ст. 4 Закону № 2694-XII, державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням. Державна політика в галузі охорони праці базується на принципах: пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

У відповідності до частини 1 статті 6 Закону № 2694-XII, умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Згідно зі ч. 1 ст. 13 Закону № 2694-XII, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною 3 статті 13 Закону № 2694-XII визначено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ч. 1 та 2 статті 18 Закону № 2694-XII працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Крім того, статтею 21 Закону № 2694-XII, яка регулює питання додержання вимог щодо охорони праці під час проектування, будівництва (виготовлення) та реконструкції підприємств, об`єктів і засобів виробництва, передбачено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл).

Однак, як вбачається з акту перевірки №1532/11-0024 від 04.10.2019, вищезазначені норми Закону №2694-XII фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 дотримані не були.

В силу правил статті 39 Закону України "Про охорону праці" передумовою заборони, зупинення, припинення, обмеження експлуатації підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуску та експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт є створення суб`єктом господарювання загрози життю.

Це відповідає, зокрема, принципу державного нагляду (контролю), закріпленому статтею 3 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", відповідно до якого такий нагляд здійснюється виходячи із пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини.

Отже, підставою для застосування відповідних заходів реагування є порушення суб`єктом господарювання законодавства про охорону праці, яке створює загрозу життю та здоров`ю людей та у подальшому може призвести до тяжких наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2694-XII, державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

За приписами абз. 5 ст. 39 Закону України "Про охорону праці" посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Загроза життю та здоров`ю працівників - виникнення умов, за яких подальше продовження виконання робіт або експлуатація об`єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди працівникові, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування до відповідача заходів реагування, суд виходить, зокрема, з того, що згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України, обов`язок держави - захищати життя людини.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що виконуючи роботи підвищеної небезпеки та експлуатуючи машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки без відповідного дозволу та без проходження працівниками, зайнятими на цих роботах, відповідного інструктажу та навчання, відповідач створює небезпечні умови для роботи своїх працівників, а тому суд переконаний, що виявлені порушення законодавства про охорону праці спричиняють загрозу життю та здоров`ю людей.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, відповідачем, доказів того, що порушення, зафіксовані у акті перевірки, були усунуті в повному обсязі, до суду надано не було.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що під час проведеної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 виявлені порушення вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю і здоров`ю працівників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління Держпраці у Житомирській області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 255, 257, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Адміністративний позов Управління Держпраці у Житомирській області (вул.Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008; ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про застосування заходів реагування - задовольнити.

Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та заборонити експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - кран-балки, до усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 04.10.2019 №1532/11-0024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович