Справа № 640/9818/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м. Київ №640/9818/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту ОСОБА_1 з 29.10.2018 року;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту з зарахуванням періодів з 12.09.1981 по 06.12.1993, з 15.08.2011 по 02.03.2012, з 02.05.2012 по 12.07.2013, з 26.10.2013 по 08.06.2016, з 07.12.2016 по 24.10.2018, починаючи з 29.10.2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач має необхідний трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту, однак, протиправним рішенням відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах було відмовлено. Позивач зазначає, що факт її роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту підтверджується довідками підприємства на якому вона працювала та продовжує працювати. Позивач відповідає необхідним критеріям для призначення пенсії на пільгових умовах, а тому має відповідне право на її призначення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29.10.2018 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 04.12.2018 №125269/03 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві відмовило позивачу у призначенні пільгової пенсії, зазначивши, що для зарахування пільгового стажу роботи за період з 12.09.1981 по 06.12.1993 по архівній довідці необхідно надати до управління витяг з Єдиного Державного Реєстру фізичних та юридичних осіб про ліквідацію підприємства, копії особових рахунків по нарахуванню заробітної плати, копію особової картки та накази по підприємству про прийняття, переведення та звільнення з роботи. До пільгового стажу також не зараховано період роботи з 15.08.2011 по 02.03.2012, з 02.05.2012 по 12.07.2013, з 26.10.2013 по 08.06.2016, так як у довідці №2 від 09.07.2018 виданій КП «Салтівське трамвайне депо» оскільки не вказано, що позивач виконувала перевезення пасажирів на лінії міського пасажирського транспорту. Згідно наданих документів, загальний стаж роботи становить 23 роки 0 місяців 28 днів, з них на посаді водія міського пасажирського транспорту 1 рік 0 місяців 10 днів, що не дає права на призначення пенсії.

Позивач вважаючи таку відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною першою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 8 частини другої цієї статті на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Зі змісту наведених норм слідує, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної пунктом 8 частини другої статті 114 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є: 1) виконання робіт на посаді водія міського пасажирського транспорту; 2) досягнення 55 років; 3) наявність страхового стажу для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , на момент звернення із заявою від 29 жовтня 2018 року досягла 58 років.

З тексту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стало непідтвердження в установленому законодавством порядку пільгового стажу роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту за період з 12.09.1981 по 06.12.1993 та за період роботи з 15.08.2011 по 02.03.2012, з 02.05.2012 по 12.07.2013, з 26.10.2013 по 08.06.2016.

Відповідно до п.1.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Згідно п.п. 1 та 2 п.2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Вимогами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі за текстом Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для підтвердження стажу роботи, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, необхідно подати:

- трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи;

- у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з пунктами 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається наступне.

Позивач працювала у Харківському трамвайно-тролейбусному управлінні учбовий комбінат Жовтневого депо, Салтівського депо з 12.09.1981 учнем водія трамвая, 28.02.1982 була переведена в Жовтневе депо водієм 3 класу, 01.07.1983 присвоєно 2 клас водія, 20.09.1983 позивач була переведена в Салтівське депо водієм 2 класу, 01.12.1984 присвоєно 1 клас водія та з 08.09.1986 переведена диспетчером. З 16.02.1987 переведена водієм 1 класу та 06.12.1993 була звільнена за власним бажанням.

Періоди роботи позивача на зазначених посадах також підтверджено архівною довідкою Харківської міської ради Харківської області виконавчого комітету Комунального підприємства «Міський архів» від 19.07.2018 №Л-38.

При цьому, суд зазначає, що в листі від 24.12.218 №125269/03 відповідачем не заперечується факт того, що за вказаний період позивач здійснювала перевезення пасажирів на лінії міського пасажирського транспорту водієм трамваю, а вказані твердження стосуються виключно довідки №2.

Разом з тим, посилання відповідача у листі від 04.12.2018, як на одну з підстав відмови у призначенні пільгової пенсії на те, що останнім не надано витяг з Єдиного Державного Реєстру фізичних та юридичних осіб про ліквідацію підприємства, копії особових рахунків по нарахуванню заробітної плати (які до речі додано до матеріалів справи), копію особової картки та накази по підприємству про прийняття, переведення та звільнення з роботи, не може нівелювати право позивача на пенсію, яке гарантовано Конституцією України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

При цьому, як встановлено судом з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, підприємство, на якому працювала позивач у зазначені вище періоди припинено 23.03.2018, а тому об`єктивною є неможливість подання запитуваних відповідачем документів.

Згідно із п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення, про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення, відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Отже, зазначеним нормативно-правовим актом не встановлено вимогу щодо запису до трудової книжки особливого характеру роботи працівника.

Таким чином, суд зазначає, що наявність у позивача записів у трудовій книжці є достатнім підтвердженням того, що вона працювала на відповідних посадах у зазначені періоди часу та має відповідний трудовий стаж, який дає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім зазначених вище періодів роботи, матеріали справи свідчать, що позивач 22.02.2011 була прийнята у Салтівське трамвайне депо кондуктором громадського транспорту тимчасово терміном на 2 місяці, 03.08.2011 була переведена водієм трамвая пасажирського 1 класу, 14.08.2011 позивач була звільнена у зв`язку з переведенням у КП «Салтівське трамвайне депо».

15.08.2011 позивач була прийнята у КП «Салтівське трамвайне депо» водієм трамвая (пасажирського) по 1 класу, 03.03.2012 переведена водієм трамвая (на маневрових роботах) по 1 класу, 02.05.2012 переведена водієм трамвая (пасажирського) по 1 класу, 12.07.2013 звільнена за власним бажанням.

26.10.2013 позивач була прийнята водієм трамвая (пасажирського) по 1 класу в КП «Салтівське трамвайне депо»,08.06.2016 звільнена за власним бажанням.

Суд наголошує, що відповідно до довідки про підтвердження пільгового стажу №2 від 09.07.2018, виданої КП «Салтівське трамвайне депо» позивач працювала повний робочий день у КП «Салтівське трамвайне депо», суміжних професій не було. З 15.08.2011 по 02.03.2012, з 02.05.2012 по 12.07.2013, з 26.10.2013 по 08.06.2016 виконувала перевезення пасажирів у міському пасажирському транспорті (трамваї),за професією водій трамвая (пасажирського). Стаж роботи водієм трамвая становить 4 роки 04 місяці 10 днів.

Наведеними відомості спростовуються твердження Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, наведені в листі від 04.12.2018 №125269/03 щодо не зазначення виконання перевезення пасажирів на лінії міського транспорту у довідці №2.

Також, відповідно до довідки про підтвердження пільгового стажу №161 від 24.10.2018, виданої філією КП «Київпастранс» Дарницьке трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо, позивач з 07.12.2016 по теперішній час дійсно працює водієм трамваю повний робочий день у Дарницькому трамвайному ремонтно-експлуатаційному депо. На вказаній роботі виконує перевезення пасажирів на лінії міського пасажирського транспорту. За посадою водій трамвая і має право на державну пенсію на пільгових умовах, за період з 07.12.2016 по 22.10.2018 пільговий стаж становить 1 рік 10 місяців 16 днів.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний стаж, як водія міського пасажирського транспорту, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Натомість, відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в довідках та у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці та довідках позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем ужито усіх можливих заходів для документального підтвердження наявного пільгового стажу.

Таким чином, враховуючи наявність документального підтвердження перебування позивача на посадах водія міського пасажирського транспорту та наявності у неї необхідних документів для підтвердження наявного пільгового стажу, який є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах для водіїв міського пасажирського транспорту, суд вважає відмову відповідача у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах необґрунтованою та протиправною, зворотного відповідачем під час судового розгляду справи не доведено, відзиву на позовну заяву не надано.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту з 29.10.2018 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відтак, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту з зарахуванням періодів з 12.09.1981 по 01.12. 1984, з 16.2.1987 по 06.12.1993 (тобто виключаючи період, коли позивач була переведена на роботу диспетчера, що складає - 5 місяців та 9 днів) з 15.08.2011 по 02.03.2012, з 02.05.2012 по 12.07.2013, з 26.10.2013 по 08.06.2016, з 07.12.2016 по 24.10.2018, починаючи з 29.10.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Так, судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача із заявою 29.10.2018, у зв`язку із чим саме з цієї дати позивач набула право на призначення пільгової пенсії, як водій міського пасажирського транспорту.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, ст. ст. 241-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту ОСОБА_1 з 29.10.2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, як водію міського пасажирського транспорту з зарахуванням періодів з 12.09.1981 по 01.12.1984, з 16.2.1987 по 06.12.1993 (виключаючи період, коли позивач була переведена на роботу диспетчера, що складає - 5 місяців та 9 днів) з 15.08.2011 по 02.03.2012, з 02.05.2012 по 12.07.2013, з 26.10.2013 по 08.06.2016, з 07.12.2016 по 24.10.2018, починаючи з 29.10.2018 року.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа