Справа № 500/248/20
Суддя: Хрущ Вікторія Леонідівна
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 500/248/20

22 січня 2020 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Хрущ В.Л., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати Гусятинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису №15 про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , складеного 12.03.1994 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області, а саме в графі "прізвище нареченої до державної реєстрації шлюбу" змінити з "ОСОБА_1" на " ОСОБА_1 ".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 17, частини 5 статті 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами" від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року №9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пунктах 1-3, 7 частини 1 статті 4 КАС України наведено визначення термінів, вжитих у цьому Кодексі, згідно з якими:

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

В той же час, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 19 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію даного спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У позовній заяві позивач просить зобов`язати орган РАЦС змінити відомості, які свідчать про факти, які мають юридичне значення, що вказані у актовому записі про шлюб №15 від 12.03.1994 року, складеному Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області.

Водночас, у своїй відповіді орган ДРАЦС зазначає про те, що паспорт НОМЕР_1 , пред`явлений позивачем для реєстрації другого шлюбу, - був недійсним, оскільки позивач після розірвання першого шлюбу та зміни прізвища - повинна була поміняти цей паспорт, але не зробила цього, подавши для реєстрації нового шлюбу недійсний паспорт (з незміненим прізвищем).

Крім того, у наданій позивачу відповіді звертається також увага на неправильність зазначення дати народження заявниці у актовому записі про розірвання шлюбу.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил - внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом, у визначених законом випадках.

Відповідно до підпункту 2.13.1 пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У позовній заяві позивач, фактично, просить зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про шлюб змінити прізвище нареченої до реєстрації шлюбу, з огляду на наявність на це у неї права.

Поряд з цим, наведений у частині другій статті 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав та інтересів - не є вичерпним, так само, як у відповідності до частини третьої статті 270 ЦК України - не є вичерпним і перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом.

У справах же про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства завдання адміністративного суду полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Як видно із наявних матеріалів, - позивач звернулась до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) - на відображення достовірної інформації про її дошлюбне прізвище в актовому записі про шлюб, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису цивільного стану.

При цьому, у позовній заяві відсутні будь-які доводи за частиною 2 статті 2 КАС України щодо неправомірності відмови відповідача. Позивач у позові не ставить питання про визнання протиправним рішення, дій чи бездіяльності відповідача, тобто про перевірку додержання відповідачем або іншою особою безпосередньо процедури розгляду та прийняття органом відповідного рішення.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що спір виник у зв`язку з бажанням особи встановити або відновити факти, що мають юридичне значення, для можливості вчинення нею подальших юридично значимих дій.

Тобто, даний спір по суті стосується питання встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Таким чином, об`єктом перевірки судом у даній справі є, в першу чергу, встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт вірного зазначення дошлюбного прізвища позивача, підтвердження факту чи спростування подачі нею належних для реєстрації шлюбу документів, - і, вже залежно від встановлених обставин, - вирішення питання про неправильність актових записів в частині дошлюбного прізвища нареченої, та зобов`язання відповідача внести зміни до цих записів.

В той же час, питання дотримання/недотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актових записів й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, - позивачем у даному спорі - не порушуються.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що захист порушених прав фізичних осіб є завданням цивільного судочинства, та справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, розглядаються в порядку цивільного судочинства (ч. 1 ст. 15 ЦПК України).

Статтею 234 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

При цьому, частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відтак, суд приходить до висновку, що у цій справі існує невирішений спір про встановлення обставин, що підтверджують або спростовують правильність інформації у актовому записі.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про зобов`язання Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису №15 про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , складеного 12.03.1994 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області, а саме в графі "прізвище нареченої до державної реєстрації шлюбу" змінити з "ОСОБА_1" на " ОСОБА_1 ", - є вимогами про встановлення юридичних фактів, що породжують юридичні наслідки, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян (в даному випадку, наявність чи відсутність підстав для зобов`язання внести зміни до актового запису про шлюб), а, відтак, - дані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства згідно правил підсудності, визначених ЦПК України, що виключає можливість вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 425/2737/17 (провадження №14-408цс18), згідно якої зазначено, що адміністративний суд, розглядаючи справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реального прізвища особи.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України") суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно частини 6 статті 170 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у даній справі, та роз`ясненням позивачу, що заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 170, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити певні дії.

2. Роз`яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження унеможливлює повторне звернення з такими самими позовними вимогами до адміністративного суду .

3. Роз`яснити позивачу право звернутися з позовом до місцевого загального суду у порядку цивільного судочинства.

4. Роз`яснити позивачу право на подання на підставі даної ухвали клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

5. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Хрущ В.Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В.Л.