Справа № 302/1386/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 302/1386/19 пров. № А/857/580/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Коваля Р.Й., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2019 року у справі № 302/1386/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування Управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради Тягур Оксани Ігоррівни про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки,-

суддя в 1-й інстанції - Кривка В.П.,

час ухвалення рішення - 09 год. 46 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Міжгір`я,

дата складання повного тексту рішення - 20.12.2019,-

В С Т А Н О В И В:

08.12.2019 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Інспектора з паркування Управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради Тягур Оксани Ігорівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обгрунтування вимог зазначає, що 27.11.2019 поштою отримав оскаржувану постанову з доданими фотоматеріалами, за якими нібито позивач ОСОБА_1 здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу на автомобілі марки Шкода Октавія, номерний знак НОМЕР_1 , 21.11.2019 в м. Мукачево по вулиці Ринкова, 10, чим порушив п.15.9 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене статтею 122 ч.1 КУпАП.

Позивач вважає постанову неправомірною оскільки 27.11.2019 він не перебував у м. Мукачево і протягом усього дня був в смт Міжгір`ї, тому не міг керувати транспортним засобом в м. Мукачево. Вказує, що був власником цього автомобіля моделі Шкода Октавія Тур з номерним знаком, зазначеним в постанові, а не Шкода Октавія 5, як це зафіксовано на фотоматеріалі. Позивач вважає, що посадова особа, яка склала постанову, визначила правопорушника невірно. У мережі Інтернет позивач отримав інформацію, що із зазначеним номерним знаком в загальнодоступному реєстрі транспортних засобів МВС обліковується автомобіль ВАЗ 2111 - 2004 р.в., з місцем проживання власника в м. Ужгород. Відповідач під час врегулювання питання по телефону відмовилась скасовувати постанову і рекомендувала звернутися до суду.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки автомобіль марки Шкода Октавія, 2006 р.в., з номерним знаком НОМЕР_1 , продав по довіреності 04.01.2019 громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права, зазначив, що при складенні оскаржуваної постанови інспектором не було дотримано вимоги чинного законодавства, а тому, вважає постанову незаконною. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

21.11.2019 року інспектором з паркування Управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради Тягур Оксаною Ігорівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення прави зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія АБ № 003674 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 21.11.2019 року о 10 год. 50 хв. в м. Мукачево по вул. Ринкова, 10 водій транспортного засобу SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вважав необгрунтованими та надуманими доводи позивача про те, що відповідач не вправі притягувати його до відповідальності за адміністративне правопорушення, оскільки автомобіль SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 позивачем було продано, а зафіксований автомобіль на фотозйомці є інший, оскільки матеріалами справи підтверджено факт наявності події, яка передувала винесенню оскаржуваної постанови.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

В силу частини третьої статті 279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Крім того, ч.ч. 6,7 ст. 279-1 КУпАП інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню. Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Статтями14-2 та 279-1 КУпАП передбачено можливість винесення постанови без участі особи, яка вчинила правопорушення в розгляді справи, а положенням ч. 2ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Пунктом 15.9 «г» ПДР України визначено, що зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі - забороняється.

Стаття 122 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема і за порушення вимог дорожніх знаків розмітки проїзної частини доріг щодо зупинки, стоянки, - у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач згідно з довіреністю від 04.01.2019, посвідченою нотаріально приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.Ю., зареєстрованою в реєстрі за № 24 уповноважив громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , самостійно, назалежно одне від одного вчиняти від його імені дії, керувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого 25.01.2018 року, ТСЦ 2142, автомобілем марки SKODA OCTAVIA, 2006 р.в., тип ТЗ універсал - В (зазначено номер кузова), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , дата першої реєстрації 30.10.2008. Цією довіреністю вказаним особам надано права користування автомобілем, розпорядження на власний розсуд, зняття з обліку, постановки на облік, укладення договорів, одержання коштів та вчинення інших правочинів від імені довірителя, тобто позивача. Строк дії цієї довіреності визначений на один рік до 04.01.2020, з правом передоручення третім особам, та правом виїзду за кордон.

Окрім того, судом апеляційної інстанції оглянуто фотокопії, які містяться у матеріалах справи. Із даних доказів вбачається, що автомобіль позивача припаркований ближче 10 метрів від пішохідного переходу, що є порушенням правил дорожнього руху.

Що стосується посилання апелянта на те, що не він керував транспортним засобом, оскільки даний транспортний засіб було продано на підставі вищезазначеної довіреності, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не відчужив вищезазначений автомобіль марки SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_1 враховуючи надану довіреність.

Також колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що згідно ч. 1ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2019 року у справі № 302/1386/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. Й. Коваль
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 27 січня 2020 року.