Справа № 640/13707/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

27 січня 2020 року м. Київ № 640/13707/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши в порядку письмового провадження питання дотримання позивачем строку звернення до суду в адміністративній справі

за позовом Приватного підприємства «БК «Білдінг-2007»

до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «БК «Білдінг 2007» (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.12.2011 року № 1254 «Про зміну та надання адрес та внесення змін до рішень виконкому міської ради», в частині надання нежитловим приміщенням магазину продовольчих товарів з кафетерієм по АДРЕСА_1 нової адреси вул. АДРЕСА_2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2019 року позовну заяву Приватного підприємства «БК «Білдінг 2007» залишено без руху, в якій зобов`язано позивача усунути недоліки шляхом подання заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

В свою чергу позивачем подано до суду на усунення недоліків заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, зазначену заяву обґрунтовано тим, що позивач дізнався про порушення своїх справ з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 року у справі №826/17049/18.

Разом з тим, в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 року у справі №826/17049/18, зазначено, що «Згідно з отриманою на адвокатський запит інформацією підставою для прийняття виконавчим комітетом Миколаївської міської ради рішення №1254 від 21.12.2011 р. став наданий пакет документів, перелік яких передбачено рішенням Миколаївської міської ради від 10.03.2011 р. №4/11 «Про затвердження Порядку надання та зміни адрес об`єктам нерухомості в м. Миколаєві», зокрема, архівний витяг рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.12.2011 року №1254 «Про зміну та надання адрес та внесення змін до рішень виконкому міської ради», згідно з яким вирішено нежитловим приміщенням магазину продовольчих товарів з кафетерієм по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , надати адресу - вул. АДРЕСА_2 (лист від 18.01.2018 року №17133/020201-06/14/17).

У відповідь на звернення до КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» позивачем отримано копії інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Вищезазначений факт підтверджено позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а саме позивачем зазначено, що листом №17133/020201-06/14/17 від 18.01.2018 року про надання відповіді на адвокатський запит вих.№20/12-17 від 20.12.2017 року, отриманим 29.01.2018 року повідомлено, що підставою для присвоєння нової адреси вказаному приміщенню стало рішення Миколаївської міської ради рішення №1254 від 21.12.2011 року.

Тобто, виходячи з наведеного, позивач дізнався про оскаржуване рішення 29.01.2018 року.

Ознайомившись із вищезазначеною заявою, суд дійшов висновку, що існують об`єктивні сумніви щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, викладених в заяві, та вважає за необхідне вирішити питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду у судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, водночас для вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою призначено судове засідання на 07.11.2019 року.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 07.11.2019 року, зважаючи на неявку представників сторін у судове засідання в адміністративній справі № 640/13707/19, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, розгляд справи у межах вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду відкладено.

В порядку статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України судом повідомлено сторін про дату наступного судового засідання, призначеного на 21.11.2019 року.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 21.11.2019 року, зважаючи на неявку представників сторін у судове засідання в адміністративній справі № 640/13707/19, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, розгляд справи у межах вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду відкладено.

В порядку статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України судом повідомлено сторін про дату наступного судового засідання, призначеного на 09.12.2019 року.

У судове засідання 09.12.2019 року прибув представник позивача.

Судом запропоновано позивачу у строк до 25.12.2019 року подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та вказати поважність причин його пропуску.

Судове засідання відкладено до 20.01.2020 року.

Через канцелярію суду 13.12.2019 року позивачем подано заяву щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

У судове зсідання 20.01.2020 року сторони не прибули.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом ухвалено розглядати питання дотримання позивачем строку звернення до суду в порядку письмового провадження.

Дослідивши обґрунтування позову та заяву від 13.12.2019 року, суд дійшов наступних висновків.

Оскаржуваним рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.12.2011 року №1254 «Про зміну та надання адрес та внесення змін до рішень виконкому міської ради» вирішено нежитловим приміщенням магазину продовольчих товарів з кафетерієм по АДРЕСА_1 , які належать громадянці ОСОБА_1 , надати нову адресу: АДРЕСА_2.

В подальшому вказане нерухоме майно передано в іпотеку ПАТ «Український професійний банк» як застава у забезпечення зобов`язань.

22.08.2017 року позивачем прийнято участь у торгах, на яких здійснювався продаж майна АТ «Український професійний банк», а саме, нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Протоколу електронних торгів №UA-EA-2017-08-10-000109-a позивача визнано переможцем електронних торгів банку.

12.09.2017 року між ПАТ «Український професійний банк» (далі також - ПАТ «УПБ») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Пантіною Л.О. та ПП «БК «Білдінг 2007» укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є нерухоме майно: нежитлові приміщення магазину продовольчих товарів з кафетерієм загальною площею 113, 4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Складено Акт прийому-передачі нерухомого майна та документів до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.09.2017 року.

12.09.2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано право власності ПП «БК «Білдінг 2007» об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

У листопаді 2018 року ПП «БК «Білдінг-2007» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, третя особа ТОВ «Сластена» про скасування Декларації про готовність об`єкта до експлуатації Магазин з кафетерієм за адресою: АДРЕСА_2 від 21.10.2012 року № МК 5.

У рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 року у справі №826/17049/18 за вказаним позовом судом встановлено, що після реєстрації права власності на придбане нерухоме майно позивач з`ясував, що позбавлений можливості ним користуватися, оскільки воно використовується іншою юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Сластена».

Вказаним товариством надано документи на право власності на нежитлове приміщення, але з іншою адресою - АДРЕСА_2, загальною площею 219, 8 кв.м.

Нерухоме майно внесено до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сластена» його засновником - ОСОБА_1 згідно з протоколом №1 загальних зборів від 23.01.2013 року, право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано 17.05.2014 року.

Згідно з отриманою на адвокатський запит інформацією підставою для прийняття виконавчим комітетом Миколаївської міської ради рішення №1254 від 21.12.2011 р. став наданий пакет документів, перелік яких передбачено рішенням Миколаївської міської ради від 10.03.2011 р. №4/11 "Про затвердження Порядку надання та зміни адрес об`єктам нерухомості в м. Миколаєві", зокрема, архівний витяг рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.12.2011 р. №1254 "Про зміну та надання адрес та внесення змін до рішень виконкому міської ради", згідно з яким вирішено нежитловим приміщенням магазину продовольчих товарів з кафетерієм по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , надати адресу - вул. АДРЕСА_2 (лист від 18.01.2018 р. №17133/020201-06/14/17).

У відповідь на звернення до КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» позивачем отримано копії інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Також позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора, за якою відкрито провадження ухвалою суду від 13.03.2018 р. №826/3899/18.

З витребуваних судом матеріалів реєстраційної справи позивачу стало відомо про те, що в пакеті документів для реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 надано також декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 21.10.2012 р., що уможливило реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

У відповідь на звернення до КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» позивачем отримано копії інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Вищезазначений факт підтверджено позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а саме позивачем зазначено, що листом №17133/020201-06/14/17 від 18.01.2018 року про надання відповіді на адвокатський запит вих.№20/12-17 від 20.12.2017 року, отриманим 29.01.2018 року повідомлено, що підставою для присвоєння нової адреси вказаному приміщенню стало рішення Миколаївської міської ради рішення №1254 від 21.12.2011 року.

Тобто, виходячи з наведеного, позивач дізнався про оскаржуване рішення 29.01.2018 року.

Водночас, позивач просить поновити строк звернення до суду та обраховувати його саме із дати прийняття рішення Окружним адміністративного суду м. Києва у справі №826/17049/18 від 27.05.2019 року з тієї підстави, що цим рішенням встановлено: «…спірна ситуація виникла у зв`язку з прийняттям рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.12.2011 р. №1254 «Про зміну та надання адрес та внесення змін до рішень виконкому міської ради», згідно з яким вирішено нежитловим приміщенням магазину продовольчих товарів з кафетерієм по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , надати адресу - вул. АДРЕСА_2 , і подальшим використанням вказаної адреси для оформлення права власності на формально новий об`єкт нерухомого майна.».

Частинами першою-третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейським Судом з прав людини вказано, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Так, процесуальним законодавством встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з позовом, який обчислюється з дня коли особа дізналася, або мала б дізнатися про своє порушене право. При цьому слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено.

Враховуючи обґрунтування позивача у межах розгляду справи №640/13707/19 позивачем визнано пропуск строку звернення до суду, який обґрунтовано причинами, які на думку суду, впливали на об`єктивну неможливість звернення до суду у відповідний процесуальний строк, що, у відповідності до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, надає право позивачу на звернення до адміністративного суду із позовом.

З огляду на викладене, суд вважає, що поновлення строку звернення до суду за даних обставин є дотриманням права позивача на доступ до правосуддя та права заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на зазначене та з урахуванням європейської судової практики, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 6, 9, 122, 123, 166, 167, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного підприємства «БК «Білдінг-2007» про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

3. Поновити Приватному підприємству «БК «Білдінг-2007» строк звернення до адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню окремо

Суддя Л.О. Маруліна