Справа № 471/860/19
Суддя: Скарницька І. Б.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 471/860/19
Провадження №2-а/471/3/20
Номер рядка звіту 92
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2020 р.

Братський районний суд Миколаївської області, у складі судді Скарницької І.Б., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Братського районного суду Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 7933/20500/18 від 16.01.2019 р., якою її визнано винною у порушенні митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено штраф в розмірі 8500 грн., а провадження у справі просить закрити.

В своєму позові позивач зазначає, що нею 26 серпня 2018 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС було ввезено на митну територію України автомобіль марки VOLKSVAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1 , який зареєстрований в р.Польша. Даний автомобіль було ввезено в режимі «Транзит». Процедура розмитнення автомобіля тривала з 21 по 23 січня 2019 року. 16 січня 2019 року відносно неї було прийнято постанову про порушення митних правил № 7933/20500/18, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Позивач вказує, що даний автомобіль вона розмитнила 23.01.2019 року та при розмитненні автомобіля також сплатила штраф у розмірі 8500,00 гривень, який було оприбутковано як добровільний внесок. Вважає, що постанова підлягає скасування, оскільки під час розмитнення автомобіля діяв мораторій згідно Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України, щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України».

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду надіслав відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова цілком відповідає діючим нормам законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне

26 серпня 2018 року позивачем ввезено на митну територію України через митний пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС в митному режимі «Транзит» автомобіль марки VOLKSVAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1 .

Позивача ознайомлено з приписами статті 95 Митного кодексу України (арк..с 47 зворот).

24.12.2018 р. посадовою особою м/п Ягодин Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 7933/20500/18, яким встановлено, що під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС, встановлено, що громадянка ОСОБА_1 ввезла на митну територію України автомобіль марки VOLKSVAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1 26.08.2018. Встановлено, що транспортний засіб за межі України не вивезено, таким чином, ОСОБА_1 перевищила встановленого ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України строку доставки легкового автомобілю, який перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на 10 діб.

16.01.2019 р. заступником начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за перевищення встановленого ст. 95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення транспортного засобу більше ніж на 10 діб.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частина 3 статті 470 Митного кодексу України передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Особливості ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України визначались статтею 381 Митного кодексу України в редакції, чинній на час ввезення автомобілю позивачем на митну територію України, за приписами якої громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

У разі порушення зобов`язання про транзит через митну територію України транспортних засобів особистого користування, за винятком випадків, коли таке порушення сталося внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, внесена грошова застава використовується в порядку, визначеному статтею 313 цього Кодексу.

У разі знищення чи повного зіпсування транспортних засобів особистого користування, ввезених на митну територію України з метою транзиту, внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку їх транзиту зупиняється, а внесена грошова застава повертається особі, яка внесла заставу, її спадкоємцю або уповноваженій ними особі, за умови надання такою особою органам доходів і зборів достатніх доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу.

В цьому випадку позивачем транспортний засіб ввезено в митному режимі «Транзит».

Частиною 1 статті 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 379 Митного кодексу України строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитних перевезень - 10 діб.

За правилами ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Вказаними нормами права встановлено обов`язок особи у встановлений законодавством строк вивезти транспортний засіб, поміщений у митний режим «Транзит», за межі митної території України, а невиконання такого обов`язку є порушенням митних правил та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Як зазначено вище, позивачем транспортний засіб ввезено на митну територію України в митному режимі «Транзит» 26.08.2018 р. З урахуванням строків, встановлених п.1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України, позивач повинен був вивезти транспортний засіб за межі митної території України до 06 вересня 2018 р.

Позивачем не подавалось до митних органів заява про продовження терміну транзиту транспортного засобу, а також інших документів на обґрунтування не вивезення транспортного засоби за межі митної території України.

Позивач із посиланням на приписи п. 9і розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України вважає, що він звільняється від відповідальності за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з приписами ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до приписів ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) визначено, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього».

Пунктом 93 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України в редакції, чинній з 25.11.2018 р., установлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Таким чином, з 25.11.2018 р. звільняються від відповідальності за частиною 3 статті 470 Митного кодексу України особи, відповідальні за дотримання строків та умов тимчасового ввезення та транзиту, саме у разі здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим пункту 93 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України.

Тобто, законодавцем передбачено саме звільнення осіб від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною 3 статті 470 Митного кодексу України.

Судом встановлено, що позивачем протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" (25.11.2018 р.) здійснено митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, сплачено належні митні платежі, а також добровільно сплачено до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких умов до позивача мають бути застосовані положення абз. 2 пункту 93 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, що були внесені до Митного кодексу на підставі Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», і він підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу за порушення митних правил стосовно транспортного засобу щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем були виконані всі необхідні дії пов`язані із розмитнення транспортного засобу ввезеного ним на митну територію України в порядку та у строки, визначені пунктами 92 та 93 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, а саме протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», тому, на думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а тому, приходить до висновку про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 7933/20500/18 від 16.01.2013 року про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та притягнення його адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

У зв`язку із проведенням позивачем митного оформлення автомобіля та виконання при цьому усіх умов для його звільнення від відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, суд прийшов до висновку про те, що скасовуючи спірну постанову про накладення адміністративного стягнення від 16.01.2019 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід одночасно також закрити.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 7, 9, 33, 251, 252, 256, 258, 276, 279, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 90, 95, 458, 470, 481, 491, 526, п.п. пунктами 92 та 93 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, ст. ст. 6, 8, 9, 20, 77, 122, 222, 286, 227, 228, 241-246, 294, 295 КАС України, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову в справі про порушення митних правил № 7933/20500/18 від 16 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України скасувати.

Провадження по адміністративній справі - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Братський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя - Скарницька І. Б.,