Справа № 813/3607/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2020 року

Київ

справа №813/3607/13-а

адміністративне провадження №К/9901/26379/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2013 року (суддя Шинкар Т.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року (колегія у складі суддів: Іщук Л.П., Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.) у справі № 813/3607/13-а (№ 876/11516/13) за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Львівобленерго» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго») (надалі позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Державної податкової інспекції у м. Львові (після реорганізацій Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС) (надалі відповідач, податковий орган) про (з урахуванням уточнення позовних вимог) визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на прибуток в частині нарахування штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскільки у Товариства віднесення на валові витрати попередньої оплати по ТОВ «Діалог-Київ» мало місце у І кварталі 2006 року, а в ІV кварталі 2006 року Товариством ці витрати відкориговано та сплачено податок на прибуток, факту заниження податкових зобов`язань не відбулось.

Розгляд справи здійснювався судами різних інстанцій неодноразово, судові рішення, які є предметом цього касаційного перегляду прийняті в порядку нового розгляду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 березня 2013 року.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 12 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, позов задовольнив. Визнав протиправними та скасував в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 112 499,63 грн податкові повідомлення-рішення № 6282301/0/10449 від 13 червня 2007 року, № 6282301/1/15437 від 20 серпня 2007 року, № 6282301/2/19666 від 1 листопада 2007 року, № 6282301/3/310 від 11 січня 2008 року.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що вимоги позивача підтверджені матеріалами справи та доведені у судовому засіданні.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи касаційної скарги дослівно повторюють доводи апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство наводить доводи, аналогічні викладеним у позові, зазначає, що судові рішення прийняти з дотриманням норм матеріального та процесуального права та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що податковим органом проведена виїзна планова перевірка Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року за результатами якої складено акт від 31 травня 2007 року №18/23-2/00131587.

Висновками акта перевірки, зокрема, встановлено порушення вимог підпункту 1.22.1 пункту 1.22, пункту 1.25 статті 1, підпункту 4.1.6. пункту 4.1. статті 4, пункту 5.1., підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток за 2006 рік в розмірі 411 009 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 6282301/0/10449 від 13 червня 2007 року, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» на суму основного платежу 411 009 грн та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 150 044,40 грн.

За наслідком апеляційного оскарження, податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № 6282301/1/15437 від 20 серпня 2007 року, № 6282301/2/19666 від 1 листопада 2007 року, № 6282301/3/310 від 11 січня 2008 року, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» на суму основного платежу 397 179,06 грн та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 147 278,41 грн.

Суди попередніх інстанцій встановили, що між ТОВ «Діалог-Київ» (постачальник) та Товариством (замовник) укладений договір № 12/06-137, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити продукцію, а замовник прийняти та оплатити її. Сума поставки замовленого товару становить 1 079 996,40 грн, в тому числі ПДВ - 179 999,40 грн. Зазначений товар оплачений шляхом оплати на розрахунковий рахунок ТОВ «Діалог-Київ» платіжним дорученням № 2866 від 30 березня 2006 року на суму 1 079 996, 40 грн.

Суму 899 997 грн включено Товариством до складу валових витрат у І кварталі 2006 року та відображено в декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2006 року.

В акті перевірки зазначено, що фактичне оприбуткування основних засобів на суму 899 997 грн відбулося у жовтні 2006 року. Товариством відкориговано попередню оплату по ТОВ «Діалог-Київ» у ІV кварталі 2006 року шляхом зменшення валових витрат в розмірі 899 997 грн.

Таким чином, податковий орган прийшов до висновку, що в порушення вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» Товариством завищена сума валових витрат у І кварталі 2006 року на суму 899 997 грн, та в ІV кварталі 2006 року занижено валові витрати в розмірі 899 997 грн, що стало підставою для визначення суми податкового зобов`язання по штрафних (фінансових) санкціях на 112 499,63 грн на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

За приписами підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов`язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов`язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов`язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов`язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п`ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Як зазначено у підпункту 5.2.7 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 334 від 28 грудня 1994 року з наступними змінами та доповненнями, до складу валових витрат включаються суми витрат, не враховані у минулих податкових періодах у зв`язку з допущенням помилок та виявлених у звітному податковому періоді у розрахунку податкового зобов`язання.

Згідно пункту 17.2 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний; а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п`яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку, б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов`язання з цього податку.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Товариство сплатило податок на прибуток та згідно пункту 17.2 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в поданій декларації з цього податку за 2006 рік відобразило штрафи в сумі 50 105 грн з яких 11 250 грн штраф у розмірі п`яти відсотків від суми самостійно виявленої помилки, яка помилково зазначена в рядку 23 К4 замість рядка 22.

Суд погоджується з доводом суду апеляційної інстанції що самостійно виявлені помилки за результатами минулих періодів не є підставою для формування заниження (завищення) податкового зобов`язання, та не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій. Податковим органом не доведено, що у своїй податковій декларації позивачем не відображено суму штрафних санкцій у розмірі п`яти відсотків від суми самостійно виявленої помилки (11 250,00 грн.).

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що вимоги позивача підтверджені матеріалами справи та доведені у судовому засіданні, і відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року у справі № 813/3607/13-а (№ 876/11516/13) залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду