Справа № 240/11500/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/11500/19

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішення, стягнення коштів на відшкодування шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому, з урахування уточненої позовної заяви від 27.11.2019, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (реорганізованого шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) від 09.08.2019 №20 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на її користь кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.08.2019 № 20, а саме стягнути суму у розмірі 20% пенсії, що була незаконно утримана з її пенсії, починаючи з серпня 2019 року по дату ухвалення судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає що їй з 22.01.2015 Ємільчинським об`єднаним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, 09 серпня 2019 року відповідачем було прийнято рішення № 20 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплаченої суми в розмірі 14531,12 гривень, яка утворились за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 у зв`язку з працевлаштуванням позивача на роботу та не повідомленням нею про це управлінню.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки в період за який виникла переплата вона працювала в Кулішівській сільській раді на підставі цивільно-правового договору та надавала послуги по веденню бухгалтерського обліку за які отримувала щомісячну грошову винагороду, крім того вона не входила до складу трудового колективу працівників Кулішівської сільської ради, не обіймала посаду згідно штатного розпису та не підпадала під дію правил внутрішнього трудового розпорядку сільської ради. З огляду на що, ОСОБА_1 зазначає, що робота яку вона виконувала в Кулішівській сільській раді не дає їй права на призначення пенсії згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а тому на неї не поширюються вимоги Законів України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII щодо припинення виплати пенсій, призначених згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в період роботи особи в органах місцевого самоврядування, а також на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Вказані обставини зумовили звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 11 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

27 листопада 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 з усуненими недоліками.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/11500/19 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі 12 грудня 2019 року було надіслано на адресу місцезнаходження Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду, ухвалу про відкриття провадження у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області отримало 16 грудня 2019 року (а.с.73).

27 грудня 2019 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог.

Свою позицію відповідач аргументував тим, що Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" було внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та встановлено, що тимчасово у період з 01 квітня 2015 по 31 грудня 2015 року не виплачуються пенсії, призначені згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", а Законом України від 21.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було внесено зміни в ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам, які працюють на роботах (посада) та за умовами, які передбачені Законом України "Про державну службу" призначені пенсії не виплачуються. Тобто зазначеними законами визначено, що підставою для припинення виплати пенсії є саме факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

В контексті вищезазначеного відповідач пояснив, що при опрацюванні відомостей про працевлаштування було встановлено, що з 01.04.2015 ОСОБА_1 на підставі цивільно-правового договору, укладеного між нею та Кулішівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, виконує обов`язки щодо ведення бухгалтерського обліку в зазначеній сільській раді, а тому відповідач вважає, що вона є посадовою особою органу місцевого самоврядування і на неї поширюються дія вищезазначених законів. У зв`язку з цим, виплата пенсія за період з 01.04.2015 року по 31.05.2016 року позивачу була припинена, внаслідок чого виникла переплата в сумі 14531,12 гривень. На підставі заяви позивача від 17.06.2016 управлінням було прийнято рішення від 20.06.2016 №109 про утримання з пенсії ОСОБА_1 переплати у фіксованому розмірі. Утримання проводилося в розмірі 30,00 грн. щомісяця, однак після надісланої у 2019 році скарги позивачки до Пенсійного фонду України рішення від 20.06.2016 №109 було скасовано. В подальшому після перегляду було прийняте нове рішення від 09.05.2019 № 20 про утримання з ОСОБА_1 переплати пенсій в розмірі 20% щомісячно з 01.09.2019 до повного погашення заборгованості в сумі 14531,12 гривень. Оскільки позивач в період з 01.04.2015 по 31.05.2016 працювала в органі місцевого самоврядування на посаді, що дає їй право призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", то відповідач вважає, що рішення від 09.05.2019 № 20 про утримання сум пенсій, надміру виплачених ОСОБА_1 є правомірними, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.74-75).

Крім того, у відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказує на те, що позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду, оскільки про припинення виплати їй пенсії вона дізналась у квітні 2015 року (а.с.75).

Відповідно до норм ст.ст. 257, 263 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 22.01.2015 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перебуває на обліку в Ємільчинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № від 09.02.2016 (а.с.47).

В період з 01.04.2015 по 31.05.2016 ОСОБА_1 на підставі цивільно-правових договорів від 01.04.2015 №1, від 05.05.2015 №2, від 02.06.2015 №3, від 01.07.2015 №4, від 04.01.2016 №1 виконувала у Кулішівській сільській раді Ємільчинського району Житомирської області роботи по веденню бухгалтерського обліку та складання і здачі звітностей по виконанню кошторису на утримання Кулішівської сільської ради, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних цивільно-правових договорів (а.с.17-19, 21-23, 25-27, 29-31, 38-40).

Вищезазначені обставини були виявлені Ємільчинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області при опрацюванні відомостей про працевлаштування пенсіонерів, а тому на підставі Законів України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та від 21.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" відповідачем було зроблено висновок, що у зв`язку з працевлаштуванням позивача на роботу в орган місцевого самоврядування за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 їй було надмірно виплачено пенсію в загальному розмірі 14531,12 гривень.

У зв`язку з цим, 09.08.2019 Ємільчинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було прийнято рішення № 20 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплаченої за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 пенсії в розмірі 14531,12 гривень, яка, на переконання відповідача, утворились у зв`язку з працевлаштуванням позивача на роботу по спеціальному закону та не повідомленням нею про це управлінню (а.с.15).

На підставі вищезазначеного рішення від 09.08.2019 №20 з пенсії ОСОБА_1 щомісячно на покриття заборгованості утримуються кошти в розмірі 20 % від суми нарахованої пенсії.

Не погоджуючись із рішенням Ємільчинського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області 09.08.2019 №20 про утримання з її пенсії надміру виплачених сум позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (яке є правонаступником Ємільчинського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області) із відповідною заявою.

За наслідками розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало ОСОБА_1 лист від 20.08.2019 №К-33-22, яким повідомило, що згідно з Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 26.04.2015 та від 24.12.2015, тимчасово з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування на посадах, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті, обласної ради, пенсії призначені відповідно до законодавства України не виплачуються. Оскільки з 01.04.2015 позивач уклала цивільно-правовий договір з Кулішівською сільською радою, де фактично виконувала обов`язки посадової особи органу місцевого самоврядування, то відповідач зазначив, що на неї поширюються норми вищезазначеного Закону. У зв`язку з цим, за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 утворилась переплата в загальній сумі 14531,12 гривень, яка, на переконання відповідача, правомірно відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та на підставі рішення від 09.08.2019 №20 утримується з її пенсії (а.с.16).

Вважаючи рішення Ємільчинського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області 09.08.2019 № 20 протиправним, а свої права порушеними ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржуване рішення на його відповідність ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058 передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та доповнено її реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються".

Крім того, вищезазначеним Законом внесено зміни до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

01 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, яким у частині сьомій статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" цифри і слова "01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року" замінено цифрами і словами "1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року".

Також вищезазначеним законом абзаци другий і третій частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладено в новій редакції, згідно якої тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Виходячи з наведених норм закону, в період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року діяли обмеження щодо виплати призначених згідно із Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсій особам, які працювали в органах місцевого самоврядування, а також на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України "Про державну службу".

Відповідно до абзацу 2 та 3 пункту 2.21. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

При цьому, згідно з ст. 50 Закону № 1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Як вже було встановлено судом, 09 серпня 2019 року Ємільчинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) було прийнято рішення № 20 про утримання надміру виплачених за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 сум з пенсій ОСОБА_1 .

На підставі вищезазначеного рішення від 09.08.2019 №20 з пенсії позивача щомісячно на покриття заборгованості утримуються кошти в розмірі 20 % від суми нарахованої пенсії.

Підставою прийняття такого рішення стало встановлення відповідачем, того що в період з 01.04.2015 по 31.05.2016 ОСОБА_1 працювала на посаді по спеціальному закону, а саме виконувала у Кулішівській сільській раді Ємільчинського району Житомирської області роботи по веденню бухгалтерського обліку та складання і здачі звітностей на підставі цивільно-правових договорів. Вказане призвело до утворення сума переплати пенсії в розмірі 14531,12 гривень, оскільки на думку відповідача в період з 01.04.2015 по 31.05.2016 на позивача, як на особу що працювала в органах місцевого самоврядування, поширювались обмеження щодо виплати пенсії, передбачені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Водночас, суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 3 Закону № 2493-III передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: 1) виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; 2) виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; 3) посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

При цьому, згідно з ст. 10 Закону № 2493-III прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування здійснюється шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що прийняття працівників на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється шляхом призначення відповідним сільським головою за результатами конкурсної процедури.

Відповідно до абзацу третього статті 7 Закону № 2493-III на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Натомість, відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений підприємством з фізичною особою на виконання одноразових робіт, є цивільно-правовою угодою. Відносини між підприємством і фізичною особою регулюються Цивільним кодексом, але фізична особа не є працівником підприємства. За договором цивільно-правового характеру фізична особа може виконувати роботи та надавати послуги.

Таким чином особливою відмінністю цивільно-правових угод від служби в органах місцевого самоврядування є чітко визначений строк його дії, на відміну від діяльності на постійній основі, яку особа виконує в органах місцевого самоврядування. Крім того, при укладенні цивільно-правової угоди виконавець зобов`язується виконати роботу (надати послугу) визначеного угодою характеру і не займає посади в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

З огляду на вимоги чинного законодавства, відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що цивільно-правові угоди регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові договори регулюються Кодексом законів про працю України. Також, за зобов`язаннями, які виникають із цивільно-правових угод запис до трудової книжки про прийняття на роботу не заноситься.

Під час розгляду справи судом було безспірно встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.04.2015 по 31.05.2016 виконувала у Кулішівській сільській раді Ємільчинського району Житомирської області роботи по веденню бухгалтерського обліку та складання і здачі звітностей на підставі укладених між нею та Кулішівською сільською радою в особі сільського голови цивільно-правових договорів від 01.04.2015 №1, від 05.05.2015 №2, від 02.06.2015 №3, від 01.07.2015 №4, від 04.01.2016 №1 (а.с.17-19, 21-23, 25-27, 29-31, 38-40).

Вказане свідчить на користь висновку, що позивач в розумінні ст.10 Закону № 2493-III не приймалась на службу в орган місцевого самоврядування за результатами конкурсної процедури.

Крім того, дослідивши зміст укладених між позивачем та Кулішівською сільською радою договорів (а.с.17-19, 21-23, 25-27, 29-31, 38-40) суд встановив, що на підставі вказаних договорів ОСОБА_1 зобов`язувалась забезпечувати вчасне та якісне надання Кулішівській сільській раді послуг з нарахування заробітної плати, проведення оплати комунальних послуг та енергоносіїв, здачі звітів. При цьому, за виконання робіт передбачених цими договорами позивач отримувала щомісячну винагороду, яка виплачувалась на підставі актів виконаних робіт, а не заробітну плату за рахунок місцевого бюджету, як це визначено в Законі № 2493-III. Також, позивач не мала права на одержання допомоги із соціального страхування та Кулішівською сільською радою за неї не сплачувались страхову внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Всі укладені між позивачем та Кулішівською сільською радою договори носили строковий характер, натомість служба в органах місцевого самоврядування це професійна діяльність громадян України на постійній основі.

Під час виконання робіт на підставі зазначений цивільно-правових договорів ОСОБА_1 до складу трудового колективу працівників сільської ради не входить, на неї не поширювалась дія правил внутрішнього трудового розпорядку сільської ради. Посаду бухгалтера згідно штатного розпису сільської ради вона не обіймала.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що під час виконання робіт по веденню бухгалтерського обліку та складання звітності в Кулішівській сільській раді позивач не була посадовою особою органу місцевого самоврядування, а також не мала права на призначення їй пенсії згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" чи Закону України "Про державну службу", а тому на неї не поширюються вимоги Законів України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII щодо обмеження виплати призначеної пенсії.

З огляду на зазначене суд вважає, що приймаючи рішення від 09.08.2016 №20 про утримання надміру виплачених сум з пенсії ОСОБА_1 , Ємільчинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області дійшло помилкового висновку про наявність переплати пенсії позивачу за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 в розмірі 14531,12 гривень, оскільки, обмеження щодо виплати пенсії, передбачені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII на позивача не поширюються.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.08.2016 №20 є протиправним та підлягає скасуванню.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повернути ОСОБА_1 загальну суму пенсії, незаконно утриманої на підставі рішення від 09.08.2016 №20.

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про те, що позивачем пропущено передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України строк звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 2, 5 ст. 122 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спірних правовідносин є рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №20 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачених за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 сум в розмірі 14531,12 гривень. Вказане рішення було прийнято 09 серпня 2019 року. справи предметом спірних правовідносин є рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №20 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачених за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 сум в розмірі 14531,12 гривень. Вказане рішення було прийнято 09 серпня 2019 року.

Натомість з даним позовом до суду позивач звернулась 07 листопада 2019 року, тобто в межах шестимісячного строку, передбаченого ст. 122 КАС України.

Враховуючи наведене, суд відхиляє твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даному випадку, позивач надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування протиправної рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.08.2019 №20 про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, а також враховуючи, що позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено, а відповідачем не спростовано протиправності рішення від 09.08.2019 №20 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надмірно виплачених сум в розмірі 14531,12 гривень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 06.11.2019 (а.с.4), ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 263, 267, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів на відшкодування шкоди - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.08.2019 №20 про утримання з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачених за період з 01.04.2015 по 31.05.2016 сум в розмірі 14531,12 гривень.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) загальну суму пенсії, незаконно утриманої на підставі рішення Ємільчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.08.2019 №20.

Стягнути за корись ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович