Справа № 808/1990/18(ПРДМ/280/5/19)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Дніпросправа № 808/1990/18(ПРДМ/280/5/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року (головуючий суддя - Бойченко Ю.П.) про повернення заяви в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - Відповідач) в якому просив:

- визнати протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2011 по справі №0827/2а-5769/11 за період з 09.03.2011 по день фактичної виплати пенсії, а саме по 17.04.2018;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити розрахунок і виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2011 по справі №0827/2а-5769/11 за період з 09.03.2011 по день фактичної виплати пенсії, а саме по 17.04.2018.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю.

11 вересня 2018 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року набрало законної сили, а 21 листопада 2018 Позивачем отримано виконавчий лист.

07 червня 2019 ОСОБА_1 , в порядку статті 383 КАС України, подав заяву до суду першої інстанції, в якій він просив суд:

- постановити окрему ухвалу про виявлені під час розгляду заяви порушення закону, яку довести до відома суб`єкта владних повноважень - Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, шляхом проведення за рахунок коштів Пенсійного фонду України виплати ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 30 459,16 грн., нарахованої на підставі (на виконання) рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.06.2018 по справі №808/1990/18 без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомити Запорізький окружний адміністративний суд про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, у визначений законодавством строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали - повернуто заявнику.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в адміністративній справі №808/1990/18 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (т. 2, а.с. 3-4).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали - повернуто заявнику.

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 49-53).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд:

- скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у справі № 808/1990/18(ПРДМ/280/5/19);

- ухвалити відповідне рішення суду, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що про порушення своїх прав Позивач дізнався лише в квітні 2019 року після того, як отримав остаточний лист ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.04.2019 року №657/Л-9 з повідомленням про те, що викладені обставини мають регулюватись порядком №649. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено про те, що Позивач звернувся із заявою, в порядку ст. 383 КАС України, 18.04.2019, не порушуючи при цьому жодних процесуальних строків.

14 січня 2020 року на електронну пошту Третього апеляційного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшла електронна сканована копія відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 без її засвідчення електронним цифровим підписом автора.

При цьому, станом на день розгляду даної справи у судовому засіданні, паперовий оригінал вказаного відзиву до суду апеляційної інстанції не надходив, що, з урахуванням Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30, свідчить про можливість прийняття такого відзиву судом лише до відома.

Відповідач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника Позивача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Повертаючи заяву про постановлення окремої ухвали суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, з чим погодився і Третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 15.10.2019, а клопотання про поновлення строку звернення до суду містить лише ті доводи, яким судом вже надано правову оцінку в ухвалі про залишення заяви без руху від 05.11.2019 та які визнано неповажними причинами пропуску строку для подання заяви в порядку статті 383 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За вимогами частини четвертої статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Отже, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень така особа має право звернутись протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами, встановленими частинами 1, 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

В свою чергу, оцінюючи поважність причин пропуску заявником строку, передбаченого частиною 4 статті 383 КАС України потрібно виходити з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що подає заяву та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Вирішення питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку в кожній конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 із заявою в порядку статті 383 КАС України у справі №808/1990/18(ПРДМ/280/5/19) звертався до суду першої тричі, а саме:

- із заявою від 18 квітня 2019 року (т. 1, а.с. 146-178), яка ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року повернута заявнику без розгляду, у зв`язку з невідповідністю такої заяви вимогам ч. 1 ст. 383 КАС України (т. 1, а.с. 179);

- із заявою від 20 травня 2019 року (т. 1, а.с. 183-185), яка ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року повернута заявнику, у зв`язку з пропуском строку, передбаченого ч. 4 ст. 383 КАС України, для подання такої заяви (т. 1, а.с. 186-187);

- із заявою 07 червня 2019 року (т. 1, а.с. 195-200), яка ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року повернута заявнику, у зв`язку з пропуском строку, передбаченого ч. 4 ст. 383 КАС України, для подання такої заяви (т. 1, а.с. 192-193).

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 23.10.2018 за №595/Л-1 повідомило ОСОБА_1 , що розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії складає 30459,16 грн. Питання виплати вказаних коштів буде розглянуто в порядку черговості та відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» від 22.08.2018 № 649.

З метою примусового виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року, 16 листопада 2018 року судом було видано виконавчий лист

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 листопада 2018 року боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копія вказаної постанови надіслана сторонам виконавчого провадження.

Вказані обставини свідчать про те, що Позивач, отримавши лист від 23.10.2018 за №595/Л-1, був обізнаний про порушення своїх прав щодо не виконання Відповідачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі №808/1990/18(ПРДМ/280/5/19) в добровільному порядку та в обсязі визначеному у такому рішенні суду.

Крім того, Позивач 11 лютого 2019 року звертався до суду першої інстанції із заявою, в порядку ст. 382 КАС України, про зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року заяву Позивача задоволено частково та встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду у справі №808/1990/18(ПРДМ/280/5/19) і зобов`язано Відповідача у місячний строк подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі №808/1990/18(ПРДМ/280/5/19) звіт Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя прийнятий.

Копію ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року отримано Позивачем 12 квітня 2019 року (т. 1, а.с. 143).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Позивач, звертаючись втретє 07 червня 2019 року із заявою в порядку ст. 383 КАС України, без поважних причин пропустив строк, передбачений ч. 4 ст. 383 КАС України.

Колегія суддів, також, приймає до уваги і те, що питання щодо пропуску Позивачем строку на подання заяви в порядку ст. 383 КАС України у даній справі досліджувались і Третім апеляційним адміністративним судом в постанові від 15 жовтня 2019 року, в якій суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо пропуску Позивачем десятиденного строку для подання вказаної заяви.

При цьому, доводи Позивача щодо неможливості застосування десятиденного строку для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України в межах спірних правовідносин, оскільки, на думку Позивача, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, пов`язані з невиконанням Відповідачем рішення суду першої інстанції є триваючими, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як ч. 4 ст. 383 КАС України не містить застережень щодо можливості застосування іншого строку для подання такої заяви в залежності від характеру правовідносин між учасниками справи, які склались під час виконання судового рішення.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що Позивач як у заяві про постановлення окремої ухвали, поданої 07 червня 2019 року (т. 1, а.с. 195-199), так і в клопотанні про поновлення строку на звернення до суду, поданому на виконання вимог ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, зазначив одні й ті ж самі доводи щодо строку для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України, що свідчить про свідоме невиконання Позивачем вимог ухвали суду першої інстанції про залишення заяви без руху, якою останньому було надано строк для подання обґрунтованих пояснень щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду в порядку статті 383 КАС України з відповідними доказами.

В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити і про те, що дії Позивача, в межах даної справи, можуть бути визнані судом, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 45 КАС України, зловживанням процесуальними правами, оскільки після вирішення судом першої інстанції в ухвалі від 27 травня 2019 року про повернення заяви ОСОБА_1 питання стосовно пропуску Позивачем строку на звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України, останній продовжував подавати до суду першої інстанції відповідні заяви і клопотання, вказуючи при цьому ті ж самі обставини щодо строку звернення в порядку ст. 383 КАС України, які були дослідженні та питання по яким вже було вирішено судом першої інстанції у вказаній ухвалі від 27 травня 2019 року, яка, у свою чергу, оскаржена Позивачем не була та є чинною.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення заяви було об`єктивно, повно, всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення вказаного питання, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, ухвала суду першої інстанції у даній справі від 18 листопада 2019 року прийнята без порушення норм матеріального та процесуального права, і тому підлягає залишенню без змін.

Доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року в адміністративній справі №808/1990/18(ПРДМ/280/5/19).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року в адміністративній справі №808/1990/18(ПРДМ/280/5/19) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 22 січня 2020 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов