Справа № 463/1758/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 463/1758/19 пров. № 857/12355/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2019 року, головуючий суддя Гирич С.В., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до УПП у Львівській області, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЕАВ 970983 від 07.03.2019 року та закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що використання приладу ТруКам є незаконним, оскільки тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» вилучений з державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року, тому сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року нечинний з 02.11.2015 року. Крім цього інспектором поліції було порушено процедуру розгляду справи, не було роз`яснено йому його права та обов`язки. Постанова не місить порядок оскарження та відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що інспектором патрульної поліції не було встановлено хто керував транспортним засобом. Крім цього, зазначає, що на даній ділянці автодороги не встановлено необхідних дорожніх знаків. Також, з долученої до матеріалів справи фотосвітлини неможливо встановити ані транспортного засобу ані особи, яка керувала транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07.03.2019 року у с. Дуліби Львівської області інспектором УПП у Львівській області Бобеляк Ю.Я. винесено постанову №ЕАВ970983 від 07.03.2019 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за те, що він о 15 год. 43 хв. в с. Дуліби, на автодорозі Київ-Чоп 621 км. рухався в населеному пункті зі швидкістю 112 км/год., тобто перевищив дозволену швидкість в населеному пункті 50 км/год більш ніж на 50 км/год.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП встановлений та доведений.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Як встановлено ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідачем до матеріалів справи долучено фотосвітлину, здійснену приладом TruCam LTІ 20/20 серійний №ТС000584, на якій зафіксовано, що автомобіль 07.03.2019 року на автодорозі Київ-Чоп М06, 621 км. рухався зі швидкістю 112 км/год. при дозволеній 50 км/год.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, хоч в матеріалах справи наявна фотосвітлина, здійснена приладом TruCam LTІ 20/20 серійний №ТС000584, на якій зафіксовано, що автомобіль 07.03.2019 року на автодорозі Київ-Чоп М06, 621 км. рухався зі швидкістю 112 км/год. при дозволеній 50 км/год., однак із останньої неможливо встановити факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки із вказаної фото світлини неможливо встановити марку та модель транспортного засобу.

Інших доказів правомірності винесення оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, що передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові у справі про адміністративне правопорушення, не ґрунтується на фактичних даних, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення незаконною.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм неналежну правову оцінку, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2019 року у справі №463/1758/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЕАВ 970983 від 07.03.2019 року, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 24.01.2020 року.