Справа № 444/3255/19
Суддя: Оприск З. Л.
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/3255/19
Провадження № 2-а/444/15/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року місто Жовква

Жовківський районний суд Львіської області в складі :

головуючий суддя Оприск З. Л.,

секретар судового засідання Усманова З.З.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП № 3 Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області старшого сержанта Павлика Василя Васильовича, Головного Управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейського СРПП № 3 Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області старшого сержанта Павлика Василя Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 11.12.2019 року у центрі м. Жовква, площа Вічева, рухаючись на власному автомобілі по вулиці Винниківській (Т1425), в районі від церкви Різдва Христового в напрямку до костелу святого Лаврентія він при маневрі «поворот наліво» з метою потрапити на дорогу, яка прямує вздовж площі Вічевої, пізно помітив знак «пішохідна зона». Вказує, що знак розміщений на лінії заїзду на дорогу вздовж площі, а на перехресті перед нею немає попереджувальних заборонних знаків «поворот наліво заборонено» чи «рух тільки прямо». Зазначає, що розділяюча лінія розмітки у цьому місці є штрих-пунктирною і, як наслідок, це призвело до того, що він уже перетнув зустрічну полосу дороги, коли помітив знаки: «рух заборонено» та «пішохідна зона». Вказує, що, щоб не створювати аварійної ситуації на перехресті (покинути це місце, не здійснюючи заїзду за лінію знаку, можливо було лише виїжджаючи заднім ходом на зустрічну смугу руху на перехрестя з інтенсивним рухом), він звернув по дорозі, що прямувала вздовж площі за лінію знаку, щоб одразу ж розвернутись та виїхати. Зазначає, що в цей момент над`їхав екіпаж поліції і зупинив його, місце паркування його авто було вибрано під примусом інспектора поліції, тобто, він запаркувався там, куди жезлом вказав поліцейський. Вказує, що далі він спробував пояснити працівнику поліції пом`якшуючі обставини та те, що на самому перехресті відсутні знаки, проте сержант поліції категорично наполіг на оформленні постанови, без складення протоколу, що позбавило позивача можливості написати свої заперечення (а це, в свою чергу, на думку позивача, є позбавленням права на захист). Зазначає, що ним було задано питання: чому без протоколу, коли він має застереження до трактування події поліцейськими; чому одразу штраф, а не попередження, чи списання штрафних балів; чому не враховано його пояснення? Вказує, що відповіді не отримав, наполіг на виклику керівництва. Зазначає, що заступник Жовківського відділення Зіньчук не зміг пояснити чому штраф без протоколу, чому не враховано обставини події і не надано можливості юридично-процесуального захисту - записати зауваження до протоколу, якого не склали. Вказує, що він змушений був написати заперечення на постанові, що дуже розлютило сержанта. Зазначає, що ще у нього було питання щодо оперативного завдання на 11.12.2019 для цього екіпажу, відповіді не отримав. Вказує, що внаслідок таких неправомірних дій у нього забрали 40 хвилин його робочого часу та позбавили можливості на аргументований захист. Зазначає, що під час суперечки він став свідком зловживань екіпажем службовим становищем, на його запитання «чому вони не зупиняють інших водіїв, що здійснили заїзд на дорогу, яка означена як пішохідна зона?» отримав відповідь, що ці люді тут проживають і у них все в порядку. Вказує, що на його уточнення, що йому відоме місце проживання колишнього начальника міліції п. Козенка (і він точно не проживає на площі Вічевій), аргументованої відповіді не отримав. Просив суд скасувати постанову від 11.12.2019 року, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

24.12.2019 року позивач в судовому засіданні подав письмове клопотання про залучення до участі в справі як співвідповідача Головного Управління національної поліції у Львівській області. Ухвалою суду від 24.12.2019 року клопотання було задоволено, до участі в справі було залучено як співвідповідача Головне Управління національної поліції у Львівській області.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю з підстав викладених у ній, просив позов задоволити в повному обсязі. Також визнав, що ним було порушено правила дорожнього руху, проте він діяв в стані крайньої необхідності. Зазначив, що він є жителем м. Жовква.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подали.

Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак на думку суду це не може розумітись таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

З огляду на зазначене суд вважає, що обов`язок доказування розподіляється також таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17).

Судом встановлено, що 11.12.2019 року поліцейським СРПП № 3 Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом Павлик В.В. винесено постанову серії БАА № 732076 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., що підтверджується копією даної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Факт порушення позивачем правила дорожнього руху визнається позивачем.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Посилання позивача на те, що оскаржувану постанову винесено з істотними порушеннями, що постанова була складена без протоколу безпосередньо на місці вчинення правопорушення спростовується наступним.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до Розділу ІІІ Наказу МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2019 року по справі №310/4817/17 (2-а/310/156/17) висловив наступну правову позицію.Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015). Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Посилання позивача на те, що йому не було надано часу від виявлення правопорушення до винесення постанови для реалізації його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки його не було повідомлено про розгляд справи за три доби, спростовується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. З вказаної норми вбачається, що така стосується розгляду справи в суді. Однак розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Таким чином оскаржувана постанова вчинена відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач, поліцейський СРПП № 3 Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області старший сержант Павлик В. В., при її винесенні діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 245, 251, 256 КУпАП, ст. 9, 77, 78 Кодексу адміністративного судочинства України, Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» суд, -

УХВАЛИВ :

У задовленні позову ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП № 3 Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області старшого сержанта Павлика Василя Васильовича, Головного Управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя З. Л. Оприск

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2020 року.