Справа № 240/8413/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8413/19 Головуючий у 1-й інстанції: Майстренко Наталія Миколаївна

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

21 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Михайленко К.Т.,

представників сторін, позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року (повний текст рішення складено 01.11.2019 року, м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене п. 6 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.03.2019 №37 про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення (контузії), пов`язаних із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаних із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 25.09.2018 відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи з 25.09.2018, однак відповідач протиправно відмовляє у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

На адресу суду першої інстанції від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначає, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 217500,00 грн. у зв`язку зі встановленням ІІІ третьої групи інвалідності. Вказує, що під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 25.09.2018, тобто більше ніж через два роки після первинного встановлення інвалідності, що виключає можливість призначення та виплати допомоги в більшому розмірі в силу положень п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 у поясненнях щодо позову просить позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення у зв`язку з їх безпідставністю. Вказує, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності понад дворічний термін з часу первинного встановлення інвалідності, підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Ухвалою суду першої інстанції від 08.07.2019 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Представник Міністерства оборони України у письмових поясненнях просить врахувати правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 21.08.2019 у справі №806/2187/18 (провадження №К/9901/2269/19).

У свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у письмових поясненнях зазначив, що заперечує про задоволення заявлених позовних вимог.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 22.10.2019 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначив, що у періоди з 2015 по 2016 роки позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, северенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у м. Слов`янськ, Донецької області. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії позивачу було встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням військової служби. Позивачу, як інваліду II групи було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 217500,00 грн. В подальшому, відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 09.11.2018 року, позивачу з 25.09.2018 року було встановлено II групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням військової служби. Отже, позивач вважає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини у даній справи та дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у періоди: з 01.08.2015 по 22.08.2015, з 19.10.2015 по 10.12.2015, з 21.12.2015 по 10.02.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у м. Слов`янськ Донецької області (а.с. 16).

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №514967 (а.с.19) 07.09.2016 позивачу було встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №514967.

Разом з тим відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №901146 від 09.11.2016 позивачу з 07.11.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с. 21). При цьому було винесено протокольне рішення № 341 від 07.11.2016 року Військово - лікарської комісії Центрального регіону МО, яким постанова про причинний зв`язок захворювання по свідоцтву про хворобу №760 від 18.08.2016 року ВЛК в/ч НОМЕР_1 - скасовується. Таким чином позивачу як інваліду ІІІ групи інвалідності було встановлено, що захворювання позивача, так, пов`язаного із захистом Батьківщини та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 217500,00 грн. Таким чином, датою первинного встановлення інвалідності позивачу, що дало право на виплату одноразової грошової допомоги є 07.11.2016.

У подальшому, відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 09.11.2018 серії 12 ААБ №101656, позивачу з 25.09.2018 було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.22).

Згідно з рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного у протоколі від 22.03.2019 №37, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги через відсутність правових підстав для виплати. Вказано, що відповідно до норми абзацу 2 пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 зміна групи інвалідності у позивача відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності (а.с. 24).

Не погоджуючись із діями відповідача, наголошуючи, що Міністерство оборони України протиправно відмовило у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що з 25.09.2018 позивачу, за наслідками повторного огляду, було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто після спливу дворічного терміну, з моменту встановлення йому 07.09.2016 ІІІ групи інвалідності. Отже, позивачу встановлено вищу групу інвалідності у понад дворічний термін після встановлення первинної інвалідності, що виключає його право на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року N 2232-XII (надалі Закон N 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (надалі Закон N 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону N 2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Статтею 163 Закону N 2011-XII визначено порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року (далі - Порядок № 975).

Відповідно до п. 2 Порядку № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Частиною 2 п. 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №514967 (а.с.19) 07.09.2016 позивачу було встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №514967.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №901146 від 09.11.2016 позивачу з 07.11.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с. 21). При цьому було винесено протокольне рішення № 341 від 07.11.2016 року Військово - лікарської комісії Центрального регіону МО, яким постанова про причинний зв`язок захворювання по свідоцтву про хворобу №760 від 18.08.2016 року ВЛК в/ч НОМЕР_1 - скасовується. Таким чином позивачу як інваліду ІІІ групи інвалідності було встановлено, що захворювання позивача, так, пов`язаного із захистом Батьківщини, а не із проходженням військової служби, як було зазначено раніше, та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 217500,00 грн. Таким чином, датою первинного встановлення інвалідності позивачу, що дало право на виплату одноразової грошової допомоги є 07.11.2016.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 09.11.2018 серії 12 ААБ №101656, позивачу з 25.09.2018 було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.22).

Згідно пунктів 2, 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який набрав чинності з 01.01.2014 у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Згодом, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" застосовується до позивача. При цьому, на час первинного встановлення позивачу інвалідності пов`язаної із захистом Батьківщини (07.11.2016) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, діяла.

Разом з тим, судом першої інстанції не правильно було обраховано двохрічний термін про який суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні.

Колегія суддів встановила, що з дня первинного встановлення інвалідності (07.11.2016) до дня встановлення ІІ групи інвалідності (25.09.2018) не минуло два роки, таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення (контузії), пов`язаних із захистом Батьківщини.

Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому, причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18.

Згідно п. 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, законодавство, чинне на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, можливість отримання її у більшому розмірі у зв`язку зі зміною групи інвалідності обмежувало дворічним строком.

Разом з тим, в даному випадку, встановлено судом, що позивачу з 07.11.2016 було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 217500,00 грн. Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової допомоги у випадку встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, передбаченим статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Колегія суддів зважає на те, що з 25.09.2018 позивачу, за наслідками повторного огляду, було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто дворічний термін, з моменту встановлення йому ІІІ групи інвалідності не завершився.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу встановлено вищу групу інвалідності в межах дворічного терміну з дня встановлення первинної інвалідності, що надає йому право на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 22 серпня 2019 року у справі №№826/7472/18.

Зважаючи на наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, колегія суддів зазначає, що існують підстави для зобов`язання відповідача здійснити на користь позивача виплату допомоги з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS V. GERMANY" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Частинами першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС, відповідачем не доведено правомірність своїх дій при вирішенні заяви позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене п. 6 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.03.2019 №37 про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення (контузії), пов`язаних із захистом Батьківщини;

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаних із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 25.09.2018 відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 січня 2020 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.