Справа № 200/12793/19-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р. Справа№200/12793/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Галатіної О.О.,

при секретарі Пустовіт Ю.С.

за участю

представника позивача Онищенко І.В.,

представника відповідача Вовченка С.П.

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 001183306, № та вимоги про сплату боргу від 17.10.2019 року, суд -

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2019 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 001183306, № та вимоги про сплату боргу від 17.10.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що В період з 16.09.2019 року по 20.09.2019 року фахівцями ГУ ДПС у Донецькій області на підставі наказу №1466 від 08.08.2019 року, прийнятого відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20. п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78. ст.79 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку підприємницької діяльності позивача, у зв`язку з припиненням, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 року по 19.11.2018 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2018 року по 19.11.2018 року, про що складений Акт від 27.09.2019 року за № 54/05-99-33-06/. Перевіркою встановлені порушення вимог податкового та іншого законодавства, що призвели до заниження суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 257000.08 грн; несплати військового збору в сумі 21416,67грн.; несвоєчасного нарахування єдиного внеску на суму 126135,24грн. На підставі зазначених висновків перевірки ГУ ДПС у Донецькій області прийняті податкове повідомлення-рішення від 24.10.2019 року № про визначення грошового зобов`язання з податку доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 385500,12 грн., в т.ч. за основним платежем 257000,08 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 128500,04 грн.; податкове повідомлення-рішення від 24.10.2019 року № про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі - 32125,01грн., в т.ч. за основним платежем - 21416,67 грн. за штрафними ( фінансовими) санкціями- 10708.34 грн.; вимога від 17.10.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 126135.24грн.

Позивач зазначає про необґрунтованість висновків податкового органу про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентів, оскільки у позивача наявні всі первинні документи.

Представник позивача під час судового засідання надав пояснення аналогічні викладені у позовній заяві на позовних вимогах наполягав.

Представник відповідача проти позову заперечував, про що надав відзив, відповідно до якого зазначає, що спірні податкові повідомлення - рішення та вимога винесені податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , в період з 23.10.2013 року по 19.11.2018 року згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була зареєстрована фізичною особою-підприємцем (дата та номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця: 23.10.2013 року, №2 027251, дата та номер запису про проведення державної реєстрації припинення: 19.11.2018 року, номер запису: 4027158), перебувала на податковому обліку в Слов`янсько- Лиманському управлінні Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області, є органом державної влади. Статус державної фіскальної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

27.09.2019 року ГУ ДПС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 19.11.2018, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 19.11.2018, за результатами якої складено акт № 54/05-99-33-06/.

Актом перевірки № 54/05-99-33-06/ встановлені порушення:

- пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14.пп. 16.1.2. пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 36.1 ст. 36, п.44.1 ст.44. пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. «ґ» п.п. 164.2.17 п 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 гі.168.1 ст.168. пп. «б» п. 171.2 ст. 171. абз. а) п. 176.1 ст. 176. п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 257 000,08 грн.. в т. ч. від здійснення підприємницької діяльності на суму 256 946.08 гри. і з інших доходів на суму 54.00 грн., за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах: 2018 рік - 257 000,08 грн.;

- пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПКУ, п.3.2. 3.3. 3.6 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, у результаті подання податкових декларацій із недостовірними відомостями, звітів за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах: податкові розрахунки за формою 1ДФ за ІІІ - IV квартали 2018 року;

- п.1.4 ч.2 ст.6. п.2 ч.1 ст.7, ч.2,8,12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-Vl зі змінами та доповненнями у результаті чого своєчасно не нараховано єдиний внесок за період, що перевірявся, на суму 126 135,24 грн., в т.ч. по звітних періодах періодам: 2018 рік-126 135,24 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України - неподання у строки та у випадках, передбачених ПКУ, заяви для взяття на облік у відповідному контролюючому органі як платника податку на додану вартість: пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп. 16.1.2. пп.16.1.4 п.16.1 ст.16. п. 36.1 ст. 36, пп.163.1.1 п. 163.1 ст. 163. пп. «ґ» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164. пп. 168.1.3 п. 168.1 ст.168. пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, пп. «б» п. 171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.1 ст. 176 . пп. 1.2, пп.1.4. пп.1.5 п.16 1. пункту 16' підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на суму 21 416,67 грн.. в т.ч. від здійснення підприємницької діяльності на суму 21 412,17 грн. та з інших доходів на суму 4.50 грн. за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах: 2018 рік - 21 416,67 грн.

Відповідно до пп. 20.1.9 п.20.1 ст.20 ПКУ у ході проведення перевірки на підставі документів, наданих ФОП ОСОБА_1 , проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей станом на 19.11.2018 р. Залишки товарно-матеріальних цінностей склали 63 одиниці вартістю 1 444 542.86 грн. У випадку постачання та/або реалізації вищезазначених залишків ФОП ОСОБА_1 відповідно но норм діючого законодавства зобов`язана нарахувати та сплатити відповідні податки та збори до бюджету.

На підставі зазначених висновків перевірки ГУ ДПС у Донецькій області прийняті податкове повідомлення-рішення від 24.10.2019 року № про визначення грошового зобов`язання з податку доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 385500,12 грн., в т.ч. за основним платежем 257000,08 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 128500,04 грн.; податкове повідомлення-рішення від 24.10.2019 року № про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі - 32125,01грн., в т.ч. за основним платежем - 21416,67 грн. за штрафними ( фінансовими) санкціями- 10708.34 грн.; вимога від 17.10.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 126135.24грн.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПКУ.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізаціє товарів; виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податків на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного податкового періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України, визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Статтею 177 Податкового кодексу визначено оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

З матеріалів справи судом встановлено, що в період провадження підприємницької діяльності позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування. ГУ ДФС у Донецькій області 08 жовтня 2018 року прийнято рішення від 08.10.2018 року за №109/05-99-4710- про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку.

10.12.2018 року позивачем була подана до ГУ ДФС у Донецькій області податкова Декларація про майновий стан та доходи за період з 01.01.2018 року по 19.11.2018 року як платника податків, що перебував у звітному періоді на загальній системі оподаткування. В даній Декларації були відображені в т.ч. витрати в сумі 1439059,03грн.

Під час судового засідання судом були дослідження первинні бухгалтерські документи на підтвердження реальності господарських операцій щодо придбання та реалізації керамічних виробів, а також правомірності задекларованих витрат в сумі 1439059,03грн., а саме: Договори з контрагентами- постачальниками керамічних виробів з додатковими угодами, відповідно до яких Постачальники взяли на себе зобов`язання поставити, розвантажити керамічні вироби в асортименті на склад Покупця (м. Слов`янськ, вул. Комунарів. 19) згідно Специфікацій, які є невід`ємною частиною Договору та здійснити розвантаження товару. Специфікації до цих Договорів, в яких відображено перелік керамічних виробів, кількість та ціна. Договори №6/17 від 01.03.2017р.; №7/18 від 01.03.2018р. оренди нежитлового приміщення під склад за адресою: АДРЕСА_1 . укладених між ПОТ «Славянское УПП УТОС» та ФОП ОСОБА_1 ; Зовнішньоекономічні контракти з нерезидентами-покупцями: №23.04.2018 від 23.04.2018 року з ТОВ «ОптТоргКонтракт»(Покупець), Республика Беларусь та №12.09.2018 від 12.09.2018 року з ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 , Израиль), за якими відбулося постачання посуду та декоративних виробів з тонкої кераміки; Договір доручення на декларування №ДВС-27 від 28.11.2013 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Донецквнешсервис»; Вантажно-митні декларації на експорт товарів з додатками; Договір №1-01/01/2018 від 01.01.2018року, укладений між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого Виконавець зобов`язався своєчасно подати автотранспорт, завантажити товар та доставити його до пункту призначення; платіжні доручення, про зарахування коштів від нерезидентів - покупців; виписка з банку про перерахування коштів постачальникам за придбаний товар; витратні накладні, в яких вказаний товар «Керамічні вироби в асортименті», їх кількість, ціна та банківські реквізити постачальника. квитанції від 11.07.2018року та від 20.09.2018 року до прибуткових ордерів, виданих ФОП ОСОБА_6 про отримання коштів від ФОП ОСОБА_1 за проданий товар.

Таким чином, зазначені документи повністю підтверджують реальність придбання і реалізації позивачем керамічних виробів за перевіряємий період та спростовують висновки перевірки про зменшення бази оподаткування і відсутність факту здійснення позивачем господарських операцій.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

За таких обставин суд дійшов висновку про скасування податкового повідомлення - рішення від 24.10.2019 року № про визначення грошового зобов`язання з податку доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 385500.12 грн., в т.ч. за основним платежем 257000,08 грн.. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 128500,04грн.

Що стосується позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.10.2019 року № про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі - 32125,01грн., в т.ч. за основним платежем - 21416.67 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі - 10708,34 грн. та вимоги від 17.10.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 126135.24грн. суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669, що набув чинності 15.10.2014 року, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" (далі - Указ № 405) та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу №405.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів м. Слов`янськ Донецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року. Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року визнано нечинним.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України по даній справі зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року до розгляду касаційної скарги Кабінету Міністрів України у Вищому адміністративному суду України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів У країни від 30 жовтня 2014 року № 1053 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079, затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших є м. Слов`янськ Донецької області.

Крім того, підпунктом б пункту 8 статті 14-1 Закону №1669-VII розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI було доповнено пунктом 9-3 Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Законом України від 02.03.2015 №219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Відомості Верховної Ради України. 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669 виключено.

Проте, положення пп.8 п.4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а змін безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п.9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.

На теперішній час жодних рішень на законодавчому рівні про виключення з чинної редакції закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» пункту 9-4 розділу VIII не прийнято.

Оскільки, Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності, із врахуванням змісту частини 1 статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції розпочався, а про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України відповідний Указ не видавався, на даний час проведення антитерористичної операції триває.

Крім цього, необхідно звернути увагу на те. що статтею 30 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268 від 18.01.2018 року були внесені зміни до деяких законодавчих актів України.

Так, статтею 3 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» № 638 від 20.03.2003 року було доповнено абзацом 10: «антитерористична операція може здійснюватися одночасно із відсіччю збройної агресії в порядку статті 51 Статуту Організації Об`єднаних націй та/або в умовах запровадження воєнного чи надзвичайного стану відповідно до Конституції України та законодавства України». Діючі норми права не містять кінцевої дати закінчення антитерористичної операції, а дають підстави вважати, що антитерористична операція продовжується з операцією об`єднаних сил.

Також, необхідно відмітити, що приписами п. 9-4 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI не вимагається надання будь-якого сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин для звільнення платника від сплати ЄСВ. У свою чергу підтвердженням існування підстав для звільнення платника від сплати ЄСВ відповідно до зазначеного пункту є виключно знаходження платника на обліку в органах фіскальної служби, що розташовані на території населених пунктів, визначених відповідним переліком, де проходить АТО.

Аналогічна позиція викладена у рішенні ВАСУ від 28.02.2017 року у справі № К/800/5721/17. Верховний суд у рішенні від 30.03.2018 року по справі № 812/282/18 по зразковій справі зазначив, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів в зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів випливу та стягнення єдиного соціального внеску.

За таких обставин донарахування ЄСВ в сумі 126135,24 грн. та прийняття спірної вимоги є незаконним. До того ж, приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення певної категорії платників єдиного внеску від виконання обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону, на теперішній час є чинними.

Разом з тим, враховуючи те, що донарахування військового збору та єдиного внеску є похідними наслідками від завищення валових витрат, податкове повідомлення - рішення від 24.10.2019року № про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі 32125.01грн та Вимога від 17.10.2019 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ в сумі 126135,24 грн., є також протиправними та такими, що винесені з порушенням чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Відповідачем також не надано належних, достовірних та достатніх доказів, у розумінні статей 73, 75-76 КАС України, щодо відсутності у контрагентів позивача достатніх трудових ресурсів для виконання господарських операцій.

У пункті 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Європейський Суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Суд звертає увагу на ту обставину, що податковим органом не вжито заходів з метою доведення складу податкового правопорушення, крім дублювання податкової інформації, викладеної в акті перевірки, який не є належним доказом у справі, зокрема не надано суду інших доказів на підтвердження складу податкового правопорушення (акти зустрічних звірок контрагентів, рішення про визнання угод недійсними, тощо).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та вимог відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 001183306, № та вимоги про сплату боргу від 17.10.2019 року - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.10.2019 року № про визначення грошового зобов`язання з податку доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 385500.12 грн., в т.ч. за основним платежем 257000,08 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 128500.04грн.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.10.2019року № про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі - 32125,01грн.. в т.ч. за основним платежем - 21416,67 грн. за штрафними ( фінансовими) санкціями- 10708,34 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу від 17.10.2019 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 126135.24грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська,59. ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5437 (п`ять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 61 коп.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 15 січня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено 24 січня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.О. Галатіна