Справа № 160/8117/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Справа № 160/8117/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання незаконною постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -
21 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Попаснянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 15.02.2016 року № 1217/668/668/28 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2016 року;
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат з 01 лютого 2016 року по 01 квітня 2019 рік та виплатити заборгованість з щомісячних страхових виплат, що виникла за період їх несплати за період 01 лютого 2016 року по 01 квітня 2019 року.
Із посиланням на Конституцію України та Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», позивач вважає дії відповідача, які полягають у невиплаті страхових виплат з 01.02.2016 року по 01.04.2019 року, неправомірними та такими, що порушують його конституційні права.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року в якості другого відповідача по справі залучено Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області.
30.09.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. Зауважив, що 29.03.2019 року до Новомосковського відділення Управління звернувся потерпілий ОСОБА_1 із заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщеній особі, яка отримувала страхові виплати в Попаснянському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. Вказав, що потерпілий ОСОБА_1 , мешкав за адресою: Попаснянський район АДРЕСА_1 с. Березівське, Луганської області. Замість довідки про взяття на облік потерпілий надав копію сторінки паспорта, що містить відомості про місце проживання, з одночасним пред`явленням оригіналу. За даними паспорту з`ясовано, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Зауважено, що Попаснянське відділення Управління листом від 08.04.2018р. повідомило Новомосковське відділення Управління, що потерпілий ОСОБА_1 отримував страхові виплати з грудня 2001 року по січень 2016 року включно та вказано, що заборгованість Фонду перед потерпілим відсутня.
На виконання вимог пункту 3.7 розділу III Порядку № 27, Новомосковським відділенням Управління було продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату, а саме: з 01.04.2019 безстроково, про що винесено постанову «Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати» від 02.04.2019р.
Також, відповідач звернув увагу на те, що в листі виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 16.05.2018 № 2.4 - 17 1686 зазначено, що проведення страхових виплат за минулий період внутрішньо переміщеним особам здійснюється з додержанням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 р. № 365».
На думку відповідача, враховуючи, що станом на поточний період, порядок здійснення таких виплат Кабінетом Міністрів України не затверджений, відповідач не має законних підстав для нарахування та виплати позивачу щомісячних страхових виплат за період з 01.02.2016р. по 01.04.2019р., а тому, позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови Попаснянського відділення Управління від 15.02.2016 № 1217/668/668/28 «Про припинення щомісячної страхової виплати» з 01.02.2016 також не підлягає задоволенню, оскільки вказана постанова винесена відповідного до діючого законодавства та законні підставі для її скасування відсутні.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . з грудня 2001 року по січень 2016 рік включно перебував на обліку в Попаснянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, номер справи 668, номер випадку 668.
Згідно Постанови від 23 січня 2015 року № 1217/668/668/27, позивач має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 22 квітня 1994 року. За висновком МСЕК від 28 червня 1994 року ОСОБА_1 встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності 25%, у тому числі: 10% по трудовому каліцтву (дата по акту 06/04/1960 за № 82); 15% по професійному захворінню (дата по акту 22/04/1994 за № 180), безстроково.
В січні 2015 року позивачу проведено перерахунок страхової виплати станом на 01.03.2014 року згідно постанови правління Фонду від 11.12.2014 р. №19.
В березні 2019 року позивач переїхав на підконтрольну територію України, де здійс нив реєстрацію та звернувся до відповідача 1 з заявою про взяття його на облік.
На підставі розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р, додаток 1 від 02.12.2915 року № 1276-р з 01.02.2016 року, страхові виплати позивачу припинено (Постанова від 15.02.2016 року №1217/668/668/28).
12.08.2019 року позивач звернувся до Управління виконавчої дирекції фонду в Дніпропет ровської області з заявою про виплату страхових виплат за пе ріод з лютого 2016 рік по квітень 2019 рік включно.
Управлінням виконавчої дирекції фонду в Дніпропет ровської області листом від 14.08.2019 року №23.1-07/961 позивачу повідомлено наступне, мовою оригіналу: «На Ваш запит від 12.08.2019 року стосовно не виплати страхових виплат ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по травень 2019 року включно повідомляємо, що згідно абз.3 п.1 розділ III Постанови КМУ № 20 від 11.12.2014 механізм продовження страхових виплат діє і для осіб, які отримували ці виплати в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, які знаходяться на тимчасово окупованій території, а постійно проживають на іншій території України. У цьому випадку замість довідки про взяття на облік потерпілий надає копію сторінки паспорта, що містить відомості про місце проживання, з одночасним пред`явленням оригіналу.
Потерпілий ОСОБА_1 , який мешкав за адресою: Попаснянський р-н, с.Березівське, Луганської АДРЕСА_3 , звернувся до Новомосковського відділення 27.03.2019 з заявою про продовження страхових виплат. Замість довідки про взяття на облік потерпілий надав копію сторінки паспорта, що містить відомості про місце проживання, з одночасним пред`явленням оригіналу. За даними паспорта з`ясовано, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
На запит Новомосковського відділення від 02.04.2019 № 231-07/4053 до Попаснянського відділення Фонду, де потерпілий ОСОБА_1 перебував на обліку, одержано відповідь від 08.04.2019 № 619/02-13, що страхові виплати він отримував з грудня 2001 року по січень 2016 року включно, які було припинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». На дату припинення розмір щомісячної страхової виплати становив 597,31 грн. (за відомостями з інформаційно-аналітичної системи Фонду).
Відповідно до пункту 3.2 Постанови правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27 Новомосковським відділенням Довбію ОСОБА_2 з 27.03.2019 була продовжена щомісячна страхова виплата, як тимчасово переміщеній особі, в розмірі 1334,04 грн. (з урахуванням перерахунків згідно з постановами КМУ від 16.03.2017 № 145, 27.12.2017 № 1053, 20.02.2019 № 160.
Постановою КМУ від 25.04.2018 № 335 «Про внесення змін до постанови КМУ від 08.06.2016 № 365» передбачено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вищезазначеною постановою та листом виконавчої дирекції Фонду від 16.05.2018 року №2-4-17-1686, з травня 2018 року проведення страхових виплат за минулий період внутрішньо переміщеним особам здійснюється з додержанням вимог постанови КМУ №335.
За актом прийняття-передачі від 03.06.2019 №16 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області справа про страхові виплати потерпілого ОСОБА_1 була передана до Новомоскоьського відділення.»
Не погоджуючись з діями відповідача та невиплатою йому страхових виплат з 01.02.2016 року по 01.04.2019 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-ХIV) та Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII).
Так, у наведених нижче положеннях Конституції України закріплено основи соціальної спрямованості держави:
Стаття 1. Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.
Стаття 3. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. […]
Стаття 19. [...] Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Стаття 92. Виключно законами України визначаються: […] 6. основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […].
Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи міститься у ст. 1 Закону № 1706-VII, який набрав чинності 22 листопада 2014 року.
Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка:
- перебуває на території України на законних підставах;
- має право на постійне проживання в Україні;
- була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.
Проте реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо.
Таким чином, статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.
Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до основ Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на час виникнення спірних відносин визначав Закон України «Про загальнообов`язкового державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХІV, який з 01.01.2015 діє в редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 77-VІІІ (далі - Закон №77-VІІІ).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону №77-VІІІ, застрахована особа має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.
Статтею 47 цього Закону визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду. Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.
Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.
Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.
Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".
Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду.
За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.
З аналізу наведеного слідує, що страхові виплати, у тому числі заборгованість із страхових виплат, здійснюється особам, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися, переміщені з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації, мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, за їх фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка перемішується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.
Крім того, підстави припинення страхових виплат встановлені статтею 46 Закону №77-VІІІ, відповідно до вимог якої страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:
1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;
3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;
4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;
5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;
6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Таким чином, даною нормою чітко визначено перелік підстав припинення нарахування та виплати страхових виплат і надання соціальних послуг потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві.
При цьому, суд зазначає, що у разі наявності підстав, визначених п. 6 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону, в обов`язковому порядку у відповідній постанові має міститися посилання на відповідний випадок, передбачений іншим чинним нормативно-правовим актом, однак, таке посилання у прийнятій відповідачем постанові від 15.02.2016 року №1217/668/668/28 - відсутнє.
Доказів того, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області нараховано та виплачено позивачу суму страхових виплат за період з 01.02.2016 року до 01.04.2019 року, матеріали справи не містять, відповідачем таких до суду не надано.
Слід зазначити, що Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 рік № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких орган державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та пе реліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», Постанова Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» не є законом, а відтак, не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом №77-VІІІ та не можуть застосовуватись.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Враховуючи те, що позивач є громадянином України, а держава гарантує своїм громадянам право на одержання страхових виплат і надання соціальних послуг; єдиним законом, який регулює відносини щодо призначення відповідних страхових виплат, як вже зазначалось раніше є Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в який не вносились жодні зміни щодо особливості виплати страхових виплат особам, які постраждали внаслідок нещасного випадку на виробництві, у зв`язку з цим суд при вирішенні справи по суті керується саме нормами вказаному Закону.
Право на обмеження конституційних прав громадян, вказаним Законом Кабінету Міністрів Верховною Радою України не надано.
Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність порядку виплати страхових виплат за минулий період внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Кабінетом Міністрів України, не може бути підставою для відмови позивачу у виплаті недоотриманих щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 01.02.2016 року по 01.04.2019 року, оскільки неприйняття нормативно-правового акту Кабінетом Міністрів України не може впливати на реалізацію права позивача на отримання належних сум страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені позивачу.
Тому, на думку суду, є протиправною та підлягає скасуванню постанова Попаснянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 15.02.2016 року № 1217/668/668/28 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2016 року.
Таким чином, в силу положень вказаних вище законодавчих актів, на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, на обліку в якому перебуває позивач, покладено обов`язок нарахувати та виплатити позивачу раніше призначені страхові виплати за період з 01.02.2016 року до 01.04.2019 року, враховуючи те, що відповідачем позивачу продовжено раніше призначені страхові виплати з 01.04.2019 року, що підтверджено постановою Фонду соціального страхування України від 02.04.2019 року.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В свою чергу, відповідачами не довів правомірності щодо ненарахування та невиплати позивачу суми страхових виплат за період з 01.02.2016 року до 01.04.2019 року.
В розумінні частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Оскільки, присуджені позивачу страхові виплати за відповідний період з 01.02.2016 року до 01.04.2019 року є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення страхових виплат за один місяць.
Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачами не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення виплати щомісячних страхових внесків позивачу в розумінні зазначеної норми Закону.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимог адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання незаконною постанови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Попаснянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 15.02.2016 року № 1217/668/668/28 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2016 року.
Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат з 01 лютого 2016 року по 01 квітня 2019 рік та виплатити заборгованість з щомісячних страхових виплат, що виникла за період їх несплати, а саме: за період 01 лютого 2016 року по 01 квітня 2019 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 768 грн. 40 коп.
Допустити до негайного виконання рішення суду в межах стягнення суми щомісячних страхових виплат за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник