Справа № 460/2606/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Київ №460/2606/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Міністерства енергетики та захисту довкілля України

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Міністерства енергетики та захисту довкілля України (03035, м. Київ, вул. Митрополита В. Липківського, 35, ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 13.09.2019 ВП №56250518 про накладання штрафу на суму 5100 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 позовну заяву залишено без руху. Як зазначено в ухвалі суду, у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 справу №460/2606/19 за позовом Міністерства енергетики та захисту довкілля України передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 04.12.2019, адміністративну справу №460/2606/19 розподілено на суддю Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №817/995/17 апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України задоволено частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "29" вересня 2017 р. скасовано та прийняти нову постанову, якою позов задоволено частково;

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 13.04.2017 № 163 "Про погодження надання надр у користування" в частині введення в дію протоколу засідання Комісії з питань погодження надання надр у користування Міністерства екології та природних ресурсів України № 20 від 13.04.2017, яким оформлено рішення про відмову у погодженні надання Товариству з додатковою відповідальністю "Рівненський завод будівельних матеріалів" надання надр у користування;

- зобов`язано Державну службу геології та надр України, Міністерство екології та природних ресурсів України повторно розглянути заяву від 23.03.2017 № 01/056 Товариства з додатковою відповідальністю "Рівненський завод будівельних матеріалів" щодо продовження дії спеціального дозволу на користування надрами № 998 від 22.07.1997 та видачі спеціального дозволу на користування надрами, з прийняттям рішення відповідно до вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 06.09.2005 № 2806-IV, Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 та висновків суду апеляційної інстанції, викладених в цій постанові;

- в решті позову відмовлено.

На виконання вказаної постанови Рівненським окружним адміністративним судом 20.02.2018 було видано виконавчий лист в частині вимог зобов`язального характеру.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. від 18.10.2018 відкрито виконавче провадження №56250518 з примусового виконання виконавчого листа від 20.02.2018 по справі №817/995/17, виданого Рівненським окружним адміністративним судом та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 05.12.2018 №5/4-11/13096-18 Міністерство екології та природних ресурсів України на виконання постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.10.2018 щодо виконавчого листа від 20.02.2018 3817/995/17 проінформувало відповідача про його повне виконання.

До вказаного листа було додано копію листа Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.12.2018 №5/4-11/13089-18, яким Міністерство екології та природних ресурсів України з приводу питання щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами Товариству з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» з метою видобування суглинків Басівкутського родовища Рівненського району Рівненської області зазначило про відсутність висновку державної екологічної експертизи чи результатів оцінки впливу на довкілля (звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля) відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» або повідомлення про планову діяльність, як підлягає оцінці впливу на довкілля та інформація про його внесення до Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. від 13.09.2019 на позивача було накладено штраф у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення суду та зобов`язано боржника - Міністерство екології та природних ресурсів України виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено божника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Позивач вважаючи протиправною постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу, звернувся до суду з даним позовом.

Необхідно зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади Міністерство екології та природних ресурсів перейменовано на Міністерство енергетики та захисту довкілля України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статі 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З викладених норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим листом від 20.02.2018 №817/995/17 було встановлено спосіб виконання рішення суду, а саме "Зобов`язати Державну службу геології та надр України, Міністерство екології та природних ресурсів України повторно розглянути заяву від 23.03.2017 № 01/056 Товариства з додатковою відповідальністю "Рівненський завод будівельних матеріалів" щодо продовження дії спеціального дозволу на користування надрами № 998 від 22.07.1997 та видачі спеціального дозволу на користування надрами, з прийняттям рішення відповідно до вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 06.09.2005 № 2806-IV, Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 та висновків суду апеляційної інстанції, викладених в цій постанові".

Вказаний виконавчий лист відтворює абзац 5 резолютивної частини постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №817/995/17.

При цьому, суд звертає увагу, що вказаною постановою, зобов`язано відповідачів повторно розглянути заяву від 23.03.2017 №01/056 Товариства з додатковою відповідальністю "Рівненський завод будівельних матеріалів" саме з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Ретельно дослідивши судове рішення апеляційної інстанції Окружним адміністративним судом м. Києва встановлено, що у мотивувальній частині постанови суду від 31.01.2018 по справі №817/995/17 зазначено наступне:

«Встановлені в ході судового розгляду справи фактичні обставини дають суду підстави для висновку про відсутність передбачених чинним законодавством України підстав для відмови Міністерства екології та природних ресурсів України у погодженні надання надр у користування Товариству з додатковою відповідальністю "Рівненський завод будівельних матеріалів".

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що позивач своєчасно вчинив всі передбачені законодавством дії, спрямовані на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами та надав дозвільному органу Державній службі геології та надр України в повному обсязі визначені законом документи, при цьому зміст таких документів давав підстави уповноваженим державним органам погодити та продовжити дію спеціального дозволу.

Натомість суб`єкт владних повноважень Міністерство екології та природних ресурсів України у спірних правовідносинах діяв необґрунтовано, з порушенням порядку, встановленого законом, без урахування всіх обставин справи, чим порушив права та законні інтереси позивача як надрокористувача, першочергове право якого на продовження строку тимчасового користування надрами визначено законом.»

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

В обґрунтування своєї позиції щодо виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №817/995/17 в повному обсязі, позивач посилається на лист від 04.12.2018 №5/4-11/13089-18, який за його твердженням, свідчить про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку скасувати спірну постанову про накладення штрафу.

Дослідивши вказаний лист, суд зазначає, що він дійсно стосується результатів розгляду заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Рівненський завод будівельних матеріалів" від 23.03.2017 №01/056 щодо продовження дії спеціального дозволу на користування надрами № 998 від 22.07.1997 та видачі спеціального дозволу на користування надрами.

Водночас, суд звертає увагу, що при прийнятті рішення по заяві від 23.03.2017 №01/056 позивач повинен був врахувати висновки суду апеляційної інстанції, про що прямо вказано в резолютивній частині постанови суду та у виконавчому листі, при цьому, як зазначено Окружним адміністративним судом м. Києва вище, з посиланням на мотивувальну частину постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №817/995/17, вказаний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у погодженні надання надр у користування та висновку про те, що зміст поданих Товариством з додатковою відповідальністю "Рівненський завод будівельних матеріалів" документів давав підстави державним органам погодити та продовжити дію спеціального дозволу.

З наведеного вбачається, що під час прийняття рішення, оформленого листом від 04.12.2018 №5/4-11/13089-18 відповідачем фактично було відмовлено у продовженні дії спеціального дозволу на користування надрами № 998 від 22.07.1997 та видачі спеціального дозволу на користування надрами, та не враховано висновки Житомирського апеляційного адміністративного суду під час прийняття такого рішення, обов`язковість врахування яких прямо передбачена резолютивною частиною постанови від 31.01.2018 по справі №817/995/17.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Доказів прийняття рішення Міністерством енергетики та захисту довкілля України відповідно до резолютивної частини постанови від 31.01.2018 по справі №817/995/17 матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №817/995/17 залишається не виконаною.

Інших доказів на підтвердження виконання рішення суду позивач суду не надав.

Отже, враховуючи, що позивачем не було виконано постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №817/995/17 належним чином, а саме з урахуванням висновків суду, Окружний адміністративний суд м. Києва приходить до висновку, що відповідачем правомірно накладено на Міністерство екології та природний ресурсів України (наразі перейменовано у Міністерство енергетики та захисту довкілля України) штраф згідно постанови від 13.09.2019.

Суд звертає увагу на пунк 7 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи, відповідно до якого судове рішення є актом правосуддя, який повинен свідчити про реалізацію конституційних принципів та утвердження верховенства права. Метою судового рішення є не тільки вирішення певного спору через надання сторонам юридичної визначеності, а часто також установлення судової практики, яка може попередити виникнення інших спорів та забезпечити суспільну гармонію.

Зважаючи на те, що невиконання позивачем постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №817/995/17 фактично триває з 2018 року, суд дійшов висновку про те, що позивач ухиляється від виконання судового рішення, а тому повинен нести відповідальність за його невиконання, встановлену законом. Відтак, оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу від 13.09.2019 є законною та скасуванню не підлягає.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 2 цього Кодексу встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем протиправності постанови державного виконавця від 13.09.2019 про накладення штрафу у розмірі 5 100, 00 грн у виконавчому провадженні №56250518, відповідність якої вимогам законодавства встановлена під час розгляду справи.

З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Міністерства енергетики та захисту довкілля України (03035, м. Київ, вул. Митрополита В. Липківського, 35, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя Н.Г. Вєкуа