Справа № 240/11793/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/11793/19

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Чуднівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

20 листопада 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Чуднівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі територіального підрозділу - Чуднівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (відповідь №1834-368/1834.1-19 від 5 листопада 2019 року) в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дати народження;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі територіального підрозділу - Чуднівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дати ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з досягненням її сином 16-річного віку, вона та її син звернулись до Чуднівського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Житомирській області та до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області з приводу видачі паспорта громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, на що отримали лист-відмову від 5 листопада 2019 року №1834-368/1834.1-19, яка мотивована запровадженням внутрішніх паспортів у формі ID-картки. Від Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшла відповідь від 5 листопада 2019 року №Р-264/6/1801-19/1801.2/6726-19, в якій рекомендовано звернутись до територіального підрозділу УДМС з питання отримання паспорту у вигляді книжечки. Позивач зазначає, що не бажає оформляти паспорт у формі пластикової картки типу ID-картки, оскільки це порушуватиме гарантії, встановлені Законом України «Про захист персональних даних», щодо нерозголошення та відмови надавати згоду на обробку таких даних. Вважає, що відповідач порушує права та її інтереси, відмовляючи в оформленні паспорта у формі книжечки, з наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

13 грудня 2019 року представником відповідача у строк, визначений частиною 5 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлений ухвалою суду від 25 листопада 2019 року, надійшов відзив на адміністративний позов вх. №29789/19. В якому в обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що за результатами розгляду заяви-звернення позивача, поданої у порядку Закону України «Про звернення громадян» про оформлення паспорта громадянина України неповнолітній дитині у формі книжечки, листом від 5 листопада 2019 року №1834-368/1834.1-19 надано відповідь із роз`ясненням порядку оформлення паспорта громадянина України.

Відповідач зазначає, що територіальним підрозділом не було відмовлено в оформленні паспорта, позивач зверталась із зверненням та не надала визначеного Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України переліку документів, необхідного для оформлення паспорта. Відповідач зазначив, що до Чуднівського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Житомирській області надійшло письмове звернення довільної форми у вигляді заяви, в якій позивач просила видати її сину паспорт у формі книжечки вперше. Листом-відповіддю вих. №1834-368/1834.1-19 від 5 листопада 2019 року заявнику було роз`яснено порядок та процедуру за якою здійснюється оформлення та видача паспорта громадянина України, що діяла на момент звернення позивачів до УДМС, та рекомендовано звернутися до територіального підрозділу для оформлення паспорта громадянина України. Проте, позивач після отримання відповіді, не зверталася до підрозділу для оформлення паспорта громадянина України. Заява позивача була розглянута у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року №393-96-ВР.

Переписка із позивачем з роз`ясненням порядку отримання паспорта згідно приписів Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус №5492-VІ постанови Кабінету Міністрів України №302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обмін), пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України у формі листа, не може розцінюватися як відмова в оформленні та видачі паспорта у формі книжечки.

Крім того, позивачами додано до заяви копії документів замість оригіналів, а заява не відповідала встановленій законодавством формі, тому по суті не розглядалась.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що його дії повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, а позовні вимоги є необґрунтованими. Проти задоволення позову представник відповідача заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

18 грудня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. №30240/19, у якій вона зазначає, що не погоджується з мотивами, викладеними відповідачем у відзиві, зазначає, що відповідач своєю відмовою порушує права позивача, закріплені у Конституції України. Просить позов задовольнити та видати її сину паспорт у формі книжечки.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що по досягненню сином позивача 16-річного віку, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , звернулись до відповідача з заявою від 19 жовтня 2019 року про оформлення та видачу її синові паспорта у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ (далі Положення №2503-XII) (а.с.25-26).

Чуднівським районним сектором Управління державної міграційної служби України у Житомирській області заяву відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року, не розглянуто, а надано відповідь листом від 5 листопада 2019 року №1834-368/1834.1-19 у якому повідомлено, що відсутня альтернатива паспортам у формі ID-картки. У листі відповідач роз`яснив, що в Україні запроваджено паспорти нового зразка у формі ID-картки. Постановою КМУ №302 від 25 березня 2015 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія з 1 листопада 2016 року припиняється. Також відповідач зазначив, що відсутній механізм реалізації права видачі паспорта у формі книжечки відповідно до Положення №2503-XII (а.с.17-18).

Крім того, позивачі також звертались з аналогічною заявою про видачу паспорта у вигляді паспортної книжечки до Управління державної міграційної служби України у Житомирській області, на вказану заяву було надіслано відповідь від 5 листопада 2019 року №Р-264/6/1801-19/1801.2/6726-19, в якій рекомендовано звернутись до територіального підрозділу УДМС з питання отримання паспорту у вигляді книжечки (а.с.19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стосовно посилань позивача на висновки, що викладені Верховним Судом у зразковій справі №806/3265/17, то суд зазначає наступне.

У постанові у справі №806/3265/17 від 19 вересня 2018 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи. Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря. При вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що законодавець, вносячи зміни до Закону №5492-VI, не дотримався вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

Спірні відносини врегульовано двома нормативними актами: Положенням про паспорт №2503-XII і Порядком №302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт (у формі книжечки), не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягненні відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (частина 3 статті 21 Закону №5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Велика палата Верховного суду дійшла висновку про протиправність відмови у видачі особі паспорту у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ у разі побоювання останньої, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, оскільки така відмова становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Згідно з частиною 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Таким чином, за висновками Великої Палати Верховного Суду примушування особи до отримання паспорту у формі картки є протиправним та становить втручання у її приватне життя, встановлює для осіб додаткові недопустимі обмеження.

Із врахуванням правової позиції Верховного Суду особа за власним вибором може отримати паспорт у формі картки відповідно до Порядку №302, або ж відмовитись від його отримання. При цьому, паспорт є документом, що підтверджує громадянство особи, а позбавлення особи можливості користуватись паспортом, зокрема, у той формі, якій вона бажає, є обмеженням прав такої особи.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України від 20 листопада 2012 року №5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон №5492-VI).

Частиною 1 статті 21 Закону №5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, що також кореспондується з нормами Положення №2503-XII.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 14 Закону №5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Відповідно до норм частини 2 статті 21 Закону №5492-VI кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Положення №2503-XII визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі, обміну паспорта і користування ним регулюється розділом ІІ Положення №2503-XII. Так, зокрема, пунктом 13 Положення №2503-XII передбачено, що для одержання паспорта громадянин подає:

- заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

- свідоцтво про народження;

- дві фотокартки розміром 35 х 45 мм;

- у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Отже, Положення №2503-XII не втратило чинність та передбачає виготовлення паспортів як у формі книжечки так і у формі картки, а також встановлює перелік документів, які мають бути подані для одержання паспорта.

Станом на день виникнення спірних правовідносин (день подання заяви) оформлення та видача паспорта регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року (далі - Порядок №302).

Згідно з підпунктом 1 пункту 7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Відповідно до пункту 35 Порядку №302 заявник для оформлення паспорта подає такі документи:

1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);

2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон (для осіб, які постійно проживали за кордоном, після повернення їх в установленому порядку на проживання в Україну та для осіб, які набули громадянство України за кордоном);

4) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);

5) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

6) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);

7) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;

8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати;

9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):

про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка;

про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;

про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;

довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;

10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмове звернення в довільній формі, в якому зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи;

11) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IКAO) Doc 9303.

Отже, передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України є звернення особи до уповноваженого органу з відповідною заявою встановленого зразка, з долученням визначеного переліку документів.

Відповідно до пункту 37 Порядку №302 працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24-29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт (пункт 38).

Згідно з пунктом 44 Порядку №302, за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі свідоцтва про народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС.

Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

Також, згідно з пунктом 100 Порядку №302, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Згідно з пунктом 101 Порядку №302, у рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови.

Рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі паспорта може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду (пункт 115 Порядку №302).

Отже, з наведених норм вбачається, що за результатами розгляду заяви про видачу або оформлення паспорта, яка не відповідає вимогам Порядку №302, повинно бути прийняте рішення щодо видачі паспорта.

Однак, як матеріалами справи так і відзивом на позовну заяву підтверджується, що Чуднівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області ДМС України належним чином не розглянув заяву позивача про видачу паспорта у формі книжечки, не перевірив документи, що мали бути додані до заяви, а також не прийняв рішення про видачу або про відмову у видачі паспорта, а розглянув заяву ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про звернення громадян", що не відповідає вимогам Порядку №302.

Суд зауважує, що згідно з статтею 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

З дослідженої заяви ОСОБА_2 про видачу паспорта від 19 жовтня 2019 року встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 3 Закону України "Про звернення громадян", а тому у відповідача були відсутні підстави для її розгляду, як звернення згідно з Законом України "Про звернення громадян".

З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем порушено порядок прийняття рішення у відповідності до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року.

Відтак, вимога позивача про визнання протиправними дій, що виразились у відмові Чуднівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області ДМС України у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем рішення про відмову не приймалось.

Водночас, вирішуючи питання щодо ефективного захисту прав, свобод, інтересів ОСОБА_2 у сфері публічно-правових відносин, суд зазначає наступне.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому слід враховувати, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття рішень про оформлення чи видачу паспорта, і суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Орган, що приймає рішення щодо видачі паспорта повинен перевірити заяву особи та документи долучені до неї і за результатами розгляду прийняти рішення.

У відповідності з Рекомендаціями №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, в свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, належним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 про видачу паспорта від 19 жовтня 2019 року відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року.

Вимога зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Чуднівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт у формі книжечки є передчасною, тому задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 72 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Беручи до уваги наведене та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (вул.Пушкінська, 44, м.Житомир, 10008, ) в особі Чуднівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (провулок Пушкіна, 4, м.Чуднів, 13200) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в особі Чуднівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2019 року про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки згідно з положеннями Закону України "Про звернення громадян".

Зобов`язати Чуднівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 жовтня 2019 року про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін