Справа № 120/1762/19-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1762/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

21 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Лозінської І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року - без змін.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 28.05.2013 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Перебуває на податковому обліку у Вінницькій ДПІ, є платником єдиного податку 3 групи, без найманих працівників. Вид діяльності - «Діяльність у сфері права» (код КВЕД 69.10).

Позивач є платником єдиного податку за ставкою 5 у відсотках до доходу (третя група) за видом діяльності, (код 69.10).

Попри згадане, в електронному кабінеті платників податків позивача з`явилася «заборгованість» по сплаті ЄСВ по причині реєстрації податковим органом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 додатково особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність).

02.04.2019 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Вінницькій області з проханням надати письмову індивідуальну податкову консультацію з наступних питань:

1) На підставі якого акту (зазначити із вказівкою на: форму (рішення, наказ, лист тощо); орган (посадову особу), який прийняв; номер; дату прийняття) було прийнято рішення про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додатково особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність)?

2) Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується в Головному управлінні ДФС у Вінницькій області також як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність) чи як фізична особа-підприємець з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності (адвокатська діяльність)?

3) Який нормативно-правовий акт (із посиланням на статті, їх частини, пункти, абзаци тощо) надає право податковому органу (посадовій особі) самостійно зареєструвати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність) або фізичною особою-підприємцем з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності (адвокатська діяльність)?

4) Чи передбачена чинним законодавством «подвійна» сплата ЄСВ у випадку реєстрації податковим органом фізичної особи-підприємця додатково особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність) без відповідної заяви платника податків про таку реєстрацію?

5) Чи передбачена чинним законодавством «подвійна» сплата ЄСВ у випадку реєстрації податковим органом фізичної особи-підприємця додатково фізичною особою-підприємцем з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності (адвокатська діяльність) без відповідної заяви платника податків про таку реєстрацію?

Листом № 10447/П/02-32-13-02 від 15.04.2019 року Головного управління ДФС у Вінницькій області повідомило позивача про те, що його запит про надання податкової консультації від 02.04.2019 року направлено до ДФС України для прийняття рішень.

Листом № 13741/7/99-99-13-02-03-17 від 25.04.2019 року ДФС України повідомило позивача про те, що строк розгляду його звернення продовжено до 06.05.2019 року.

08.05.2019 року поштовим повідомленням позивачем було отримано податкову консультацію від 03.05.2019 року № 1934/П/99-99-13-02-03-14/ІПК.

Не погоджуючись з наданою податковою консультацією, позивач звернувся до суду про її скасування, що і стало предметом спору у цій справі.

Приписами статті 52 Податкового кодексу України визначено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.

Консультації надаються контролюючими органами.

Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надана така консультація. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення конкретному платнику податків по конкретній нормі закону.

Нормою п. 52.6 ст. 52 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов`язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню, у тому числі за допомогою Інтернет - ресурсів.

Під "узагальнюючою письмовою податковою консультацією" розуміється оприлюднення позиції контролюючого органу, що склалася за результатами узагальнення податкових консультацій, наданих платникам податків (пп. 14.1.173 п. 14.1 ст. 14 ПК України ).

При цьому, слід зазначити, що пунктом 53.1 статті 53 Податкового кодексу України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Наведене свідчить, що наслідком застосування податкової консультації згідно пункту 53.1 статті 53 Податкового кодексу України є те, що платника податку не може бути притягнуто до відповідальності, якщо він діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація була змінена або скасована.

Так, з системного аналізу наведених вище норм податкового законодавства слідує, що Податковий кодекс України в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є працівники - громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, в інших юридичних осіб.

Як встановлено абзацом 3 підпункту 1 пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Підпунктом 5 пункту 1 статті 4 того ж Закону №2464-VІ встановлено, що платниками єдиного внеску також є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Поряд з цим, відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Надаючи правову оцінку відповідності наданої податкової консультації приписам чинного законодавства, суд звертає увагу на наступне.

Так, під визначенням податкова консультація, наведеним у п.п. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, слід розуміти, допомогу контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що дана індивідуальна податкова консультація не може складатись лише з послідовного цитування нормативних актів і не містити остаточних та чітких висновків. Тобто, індивідуальна податкова консультація не повинна сама по собі давати привід для подвійного тлумачення зазначеного в тексті консультації.

Так, зокрема, Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 01 червня 2010 року №781/11/13-10 (п.1.1.) стосовно індивідуальних правових актів зазначив, що головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Отже, рекомендація стосовно конкретної ситуації, що виникла у платника податків має чітко зазначатись в тексті індивідуальної податкової консультації.

Відповідно до п. 53.2 ст. 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Стосовно надання оцінки та роз`яснення судом першої інстанції змісту самої податкової консультації суд апеляційної інстанції вважає вказане передчасним, оскільки завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином суд не може самостійно вказувати суб`єкту владних повноважень зміст самої податкової консультації, оскільки це є безперечним втручанням у діяльність Державної податкової служби України, як суб`єкта владних повноважень, який наділений такими функціями.

Однак, враховуючи вищезазначене в сукупності, а також для повного захисту прав та законних інтересів позивача колегія суддів апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 січня 2020 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.