Справа № 1.380.2019.004185
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004185
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

за участю позивача ОСОБА_2.,

представника відповідача Болотіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області, про скасування анулювання реєстрації платника єдиного податку, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) до Сихівського відділення державної податкової інспекції Галицького управління Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області (далі - Сихівське ВДПІ, відповідач) в якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд: визнати протиправними дії Сихівського відділення державної податкової інспекції Галицького управління Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області з виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців та відновити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 реєстрацію платника єдиного податку з 30 вересня 2018 року.

Ухвалою судді від 21.08.2019 позовну заяву було залишено без руху, та встановлено позивачу строк на усунення недоліків вказаних в ухвалі.

Ухвалою судді від 16.09.2019 позивачу було продовжено строк на усунення недоліків у зв`язку з уточненням позовних вимог.

03.10.2019 позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав та долучив належним чином завірені копії доказів.

Ухвалою від 08.10.2019 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначив судове засідання.

З урахуванням аргументів викладених у позові, додаткових поясненнях, відповіді на відзив, вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані наступним. На переконання позивача, відповідачем протиправно виключено його з Реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців. ОСОБА_2 зазначає, що йому лише 15.08.2019 стало відомо про анулювання свідоцтва, і щомісячно з жовтня 2018 року по серпень 2019 внески єдиного податку сплачувалися позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, як платником 2-ї групи. Відповідачем, на думку позивача, не дотримано встановленої процедури анулювання реєстрації, оскільки не відомо на підставі яких документів були вчинені оскаржувані дії, а грошове зобов`язання яке контролюючий орган вважає узгодженим - таким не є.

Відповідач проти позову заперечує. У відзиві на спростування вимог позивача зазначає, що ГУ ДФС у Львівській області було правомірно виключено ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку, оскільки встановлено, що у нього наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у порядку п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України.

Ухвалою без виходу до нарадчої кімнати суд замінив Сихівське ВДПІ на належного відповідача - Головне управління Державної податкової служби України у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області).

У судовому засіданні по розгляду справи позивач свої вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази суд встановив наступне.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 03.12.2008 (Свідоцтво Серія В02 №963218). Здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . Основний вид діяльності: КВЕД 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

З 01.01.2012 перебував на податковому обліку як платник єдиного податку другої групи за ставкою 20 відсотків.

Рішенням ГУ ДФС у Львівській області від 17.09.2018 №32/19/10/13-01.13-11-05 позивача з 30.08.2018 було виключено з реєстру платників єдиного податку.

Підставою прийняття зазначеного рішення стала наявність станом на 01.09.2018 у позивача податкового боргу по акцизному податку 609,65 грн.

Вказані дії позивач вважає протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Суд, вирішуючи спір по суті, виходить з наступного.

Відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

У разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, в останній день другого із двох послідовних кварталів (підпункт 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З вищенаведеного можна зробити висновок, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Як встановлено судом, відповідач скасував реєстрацію ОСОБА_2 з 30.09.2019, що на переконання суду, прямо суперечить вимогам п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України.

З доказів долучених до матеріалів справи вбачається, що документом, який підтверджує наявність підстав для анулювання реєстрації ОСОБА_2 є інтегрована картка платника податку.

Тобто, всупереч вимогам пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України перевірку з вказаного питання податковим органом проведено не було, відповідно і акт перевірки останнім не складався.

А отже, відповідачем порушено умови і порядок прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем за звітним період - 2018 рік, було подано податкову декларацію, а з жовтня 2018 по серпень 2019 ОСОБА_2 сплачував єдиний податок.

Щодо покликань відповідача на те, що податковий борг на підставі якого було прийняте оскаржуване рішення є узгодженим, суд зазначає таке. З матеріалів справи вбачається, що по податковому-повідомленню рішенню № від 17.07.2018 на акт по якому посилається відповідач борг податкове зобов`язання не є узгодженим, оскільки зазначений акт позивачем був оскаржений і відповідачем не надано доказів прийняття будь якого рішення за поданим запереченням.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Тобто податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує 340,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, за позивачем станом на 01.09.2018 згідно з інтегрованою карткою платника податку обліковується заборгованість в сумі 609,65 грн, а відтак, відповідно до положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, однак доказів надсилання податкової вимоги відповідачем не надано.

Крім того, суд бере до уваги аргументи позивача щодо порушення відповідачем строків притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі розгляду даної справи, суд дійшов до висновку про невідповідність оскаржуваних дій критеріям передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку протягом двох послідовних кварталів встановлена контролюючим органом на підставі аналізу даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника, а не на підставі акта перевірки, яка, в свою чергу, ним і не проводилася, і позивач заперечує проти існування відповідної заборгованості, - відповідачем порушено умови і порядок прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 813/1465/17 адміністративне провадження №К/9901/5215/17

Сторонами, суду не наведено інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень вказаного Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області ( ,79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.01.2020.

Суддя В.М. Сакалош