Справа № 0440/6948/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Справа № 0440/6948/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врони О.В., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Аском Сервіс" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Аском Сервіс» (далі ТОВ «Аском Сервіс», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову від 24.09.2018 року, просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.
В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 04.10.2018 року, оголошено перерву до 04.12.2018 року.
Відповідачем 04.10.2018 року надано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що за рахунок коштів, які надходили від ТОВ «Аском Сервіс» здійснювалось погашення недоїмки, яка утворилась за рахунок самостійно поданих звітів за кожний місяць, але не в повному обсязі, у зв`язку з чим на вказані суми нараховувалась пеня. На підставі даних, наявних в інтегрованій картці платника податків, на думку відповідача, позивачу вірно розраховані суми штрафних санкцій та пені оскаржуваними рішеннями.
26.10.2018 року представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що надані до суду докази не можна вважати належними та достовірними, допустимими та достатніми, оскільки не завірені належним чином, а тому відповідачем не доведено існування заборгованості у позивача.
В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 04.12.2018 року, оголошено перерву до 18.12.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року зупинено провадження у справі на час, необхідний для примирення сторін.
В судові засідання, призначені на 24.09.2019 року та 10.10.2019 року, щодо розгляду питання про можливість поновлення провадження у справі, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 року провадження у справі №0440/6948/18 поновлено.
Також в підготовчому судовому засіданні 19.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 10.12.2019 року.
В судове засідання, призначене на 10.12.2019 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Причиною неможливості прибуття в судове засідання, представником позивача зазначено, що він 10.12.2019 року перебуватиме у невідкладних справах в інтересах позивача в іншому місті.
Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, суд прийшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не підтверджено жодними письмовими доказами зайнятість представника позивача у цей день та в цей час, що унеможливлює прибуття в судове засідання.
Відтак, доказів поважності неприбуття в судове засідання представника позивача суду не надано.
Крім того, суд зважує на те, що в попередні судові засідання, призначені поспіль на 24.09.2019 року, 10.10.2019 року, 19.11.2019 року представник позивача не з`являвся, клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності з доказами поважності неприбуття в судове засідання суду не надавав.
З огляду на викладене, суд визнає причини неявки представника позивача в судове засідання, призначене на 10.12.2019 року, неповажними та відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Частиною 3 ст. 205 КАС України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:
1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;
2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
З огляду на приписи ч. 1, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
Таким чином, у позивача виникла недоїмка у розмірі 609364,27 грн.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення протиправним та таким, що підлягають скасуванню, оскільки у відповідача не було жодних законних підстав для застосування штрафних санкцій та пені.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» .
Згідно ст. 8 цього ж Закону, єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 9 цього ж Закону, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Згідно ст. 6 цього ж Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.
Згідно ч.ч. 8, 11 ст.9 цього ж Закону, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.
Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена Наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» , нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
Відповідно п.п.2. п.2 Розділу VII Інструкції згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах:
- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум;
- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.
На суму недоїмки платнику ЄСВ нараховується пеня з розрахунку 0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу (п. 5 розділу VІІ Інструкції № 449).
Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Згідноз п.6.8 Інструкції №449 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Виходячи з системного аналізу зазначених норм права, визначальним для вирішення даної справи є факт зарахування сплачених коштів саме до рахунків органів доходів і зборів, оскільки в такому випадку відсутні ознаки складу правопорушення у вигляді несплати єдиного внеску, а зокрема, наслідки, що можуть проявлятися у недотриманні системою загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідних коштів.
Розрахунок пені та штрафної санкції, податковим органом здійснено з додержанням вимог Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 р., що підтверджено даними інтегрованої картки платника податку ТОВ «Аском Сервіс».
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про наявність документального підтвердження правильності здійснення розрахунку штрафних санкцій та пені, визначених спірним рішенням відповідача.
У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм, суд вважає, що на позивача процесуальним законом, також, покладено обов`язок доведення обґрунтованості заявлених позовних вимог.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Представником відповідача підтверджено правомірність винесення оскаржуваних рішень відповідними доказами, натомість позивачем в обгрунтування своєї правової позиції не надано жодного доказу або доводу про протиправність вказаних рішень.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати не підлягають відшкодуванню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України судове рішення складено у повному обсязі 18.12.2019р.

Суддя О.В. Врона