Справа № 540/2508/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2508/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

26 листопада 2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області (далі відповідач, Чорнобаївська сільська рада) з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Чорнобаївської сільської ради №634 від 21.12.2018 «Про внесення змін в п.1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017»;

- зобов`язати Чорнобаївську сільську раду затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,11 га, за адресою: АДРЕСА_1 , 4 із подальшою передачею земельної ділянки у власність, розроблену на виконання рішення сільської ради №315 від 05.05.2017.

Ухвалою від 29.11.2019 року позовну заяву залишено без руху.

11.12.2019 року позивач надав докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено судове засідання на 16 січня 2020 року.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначає, що п.1.1 рішення 15 сесії 7 скликання Чорнобаївської сільської ради «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» №315 від 05.05.2017 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (присадибної ділянки), яка знаходиться в с. Чорнобаївка з метою подальшої передачі земельної ділянки у власність за адресою: вул. 9-го Січня,4 орієнтовною площею 0,11 га.

29 листопада 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виділення земельної ділянки у власність. 18 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу рішення. У відповідь Чорнобаївська сільська рада надала копію спірного рішення 38 сесії 7 скликання №634 від 21.12.2018 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в погодженні технічної документації відмовлено в погодженні технічної документації із землеустрою у зв`язку з невідповідністю площі земельної ділянки рішенню сільської ради №68 від 17.10.1991 року. Пунктом 2 спірного рішення внесено зміни в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 р, а саме викладено в такій редакції: 1.1 ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,07 га. З посиланням на норми Закону України «Про землеустрій», Земельного кодексу України та на висновки Європейського суду з прав людини обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії.

16 січня 2020 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

11 січня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнає з таких підстав: позивач ні у документах при зверненні до сільської ради, ні у матеріалах позовної заяви не підтвердив документально право користування земельною ділянкою площею 0,11 га за адресою: с. Чорнобаївка, вул. 9-го Січня, 4. Для отримання документів щодо розміру земельної ділянки відповідач звернувся 23 жовтня 2017 року до архівного відділу із запитом №02-20/653. Після надходженні архівної інформації встановлено, що позивачу на підставі протоколу №1 від 15 лютого 1983 року нарізано земельну ділянку площею 0,11 га із земель колгоспу ім. Кірова на підставі ст.64 Земельного кодексу Української РСР 1970 року. Втім, рішенням Чорнобаївської сільської ради від 17.10.1991 року №68 земельна ділянка ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 в АДРЕСА_1 за власною заявою позивача була зменшена до 0,07 га. Оскільки позивачу було відомо про розмір його земельної ділянки, при поданні заяви на приватизацію від 27 березня 2017 року останній не вірно вказав орієнтовану площу цієї ділянки. Окремо сільська рада вказує на технічний паспорт житлового будинку від 28 вересня 2011 року, в якому площа земельної ділянки по документам становить 700 кв.м., а фактично використовується ділянка площею 1066 кв.м., з яких 366 кв. м. є самозахватом. Все це, на дуку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

16 січня 2020 року представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст.205 КАС України).

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступне: протоколом загальних зборів членів колгоспу ім. Кірова №1 від 15 лютого 1983 року нарізано земельні ділянки працівникам та службовцям, зокрема, ОСОБА_1 нарізано 0,11 га (архівний витяг №01-72/150 від 31 жовтня 2017 року).

17 жовтня 1991 року рішенням Виконавчого комітету Чорнобаївської сільської ради «Про питання індивідуального житлового будівництва» №68 на підставі заяви громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішено нарізати земельні ділянки в особисте довічне користування з правом наслідування, для ведення підсобного господарства і зведення житлових будинків громадянам: ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 кількості 0,07 га, ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 в кількості 0,07 га.

Рішення сільської ради №68 від 17 жовтня 1991 року «Про питання індивідуального житлового будівництва» позивачем не оскаржувалось, доказів протилежного сторони суду не надали.

27 березня 2017 року позивач звернувся із заявою про надання згоди на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,11 га за адресою: АДРЕСА_1 4.

05 травня 2017 року рішенням 15 сесії 7 скликання Чорнобаївської сільської ради «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» №315 надано згоду ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в с АДРЕСА_1 . 9-го АДРЕСА_1 , 4 орієнтовною площею 0,11 га (п.1.1. рішення).

Громадянам надати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на затвердження сесії Чорнобаївської сільської ради (п.2 рішення).

23 жовтня 2017 року сільський голова направив на адресу архівного відділу Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області запит №02-20/623 про надання витягу з протоколу №1 зборів уповноважених членів Ордена Леніна колгоспу ім. Кірова від 15 лютого 1983 року та рішення №68 від 17 жовтня 1991 року про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою6 с АДРЕСА_2 .

31 жовтня 2017 року на адресу сільської ради направлено відповідні витяги.

29 листопада 2018 року позивач направив на адресу відповідача заяву про виділення земельної ділянки у власність, в якій вказав, що ним розроблено відповідну технічну документацію та звернуто увагу сільської ради на відмову сусіда ОСОБА_4 погоджувати межі суміжних земельних ділянок. Позивач повідомив про надання йому земельної ділянки ще у 1983 році.

Про рішення Чорнобаївської сільської ради №68 від 17 жовтня 1991 року позивач сільську раду не повідомляв.

Відповідач будь-якої відповіді на заяву позивача від 29 листопада 2018 року не надав.

18 листопада 2019 року представник позивача звернувся до сільської ради із заявою про видачу рішення, в якій просив надати рішення прийняте за результатами розгляду заяви від 29 листопада 2018 року та доданої до неї технічної документації.

У відповідь на адресу позивача направлено рішення 38 сесії 7 скликання Чорнобаївської сільської №634 від 21 грудня 2018 року «Про внесення змін в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 р.», яким на підставі ст.ст. 26,31,33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 118,121,122 Земельного кодексу України, ст.55 Закону України «Про землеустрій» вирішено відмовити ОСОБА_1 в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,11 га за адресою: с. АДРЕСА_1 . 9-го Січня, 4 в зв`язку з невідповідністю площі згідно рішення №68 від 17 жовтня 1991 року.

Пунктом другим спірного рішення внесено зміни в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 року, а саме викласти в такій редакції: 1.1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,07 га.

Доказів доведення тексту спірного рішення до позивача на протязі грудня 2018 року-листопада 2019 року сторони суду не надали, як не надали доказів присутності позивача при винесенні спірного рішення на сесії сільської ради.

Позивач вважає, що спірне рішення не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а підстав для відмови в погодженні технічної документації у відповідача не було.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про наступне: відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Так, правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 24.10.2001 № 2768-ІІІ (далі - ЗК України).

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (п.п. «а», «б» ст.12 ЗК України).

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (ч.1 ст.118 ЗК України).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для … будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри …(ч.6 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені ст.122 ЗК України, відповідно до якої Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом) (ч.7 ст.55 ЗУ «Про землеустрій»).

Як встановлено судом, рішенням Чорнобаївської сільської ради №315 від 05 травня 2017 року задоволено заяву позивача та надано згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в с. Чорнобаївка, вул. 9-го Січня, 4 орієнтовною площею 0,11 га (п.1.1. рішення)

Відповідно до ч.10 ст.55 ЗУ «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом);

г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем;

ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території);

д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані);

ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів);

и) кадастровий план земельної ділянки;

і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

З наведеного переліку вбачається, що обов`язковою складовою технічної документації є документ, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані).

Документом, що посвідчує право ОСОБА_1 на земельну ділянку, в даному випадку, є рішення Виконавчого комітету Чорнобаївської сільської ради народних депутатів Білозерського району Херсонської області «Про питання індивідуального житлового будівництва» №68 від 17 жовтня 1991 року, яким останньому нарізано земельну ділянку в особисте довічне користування з правом наслідування, для ведення підсобного господарства і зведення житлового будинку в розмірі 0,07 га за адресою: с АДРЕСА_1 4.

Правовстановлюючим документом на об`єкт нерухомого майна є свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21 листопада 2011 року (а.с. 8).

Технічний паспорт від 20 вересня 2011 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду по вул АДРЕСА_2 (а.с.9) містить дані про експлікацію земельної ділянки: всього площа 1066 кв. м., з них по документах 700 кв.м., самозахват 366 кв.м.

В листопаді 2017 року сільська рада отримала архівну інформацію, відповідно до якої позивач має право на користування земельною ділянкою в розмірі 0,07 га, чого відповідач не міг знати на момент винесенні рішення Чорнобаївської сільської ради №315 від 05 травня 2017 року.

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу (абз.5-6 ч.1 ст.123 ЗК України).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується:

Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності;

власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності (ч.14 ст.186 ЗК України).

29 листопада 2018 року позивач подав до відповідача заяву про виділення земельної ділянки у власність, надавши оригінал технічної документації на земельну ділянку та оригінал судового рішення в справі №648/3688/17 від 13.11.2018 року всього на 7 аркушах.

21.12.2018 року прийнято рішення 38 сесії 7 скликання Чорнобаївської сільської №634 від 21 грудня 2018 року «Про внесення змін в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 р.», яким на підставі ст.ст. 26,31,33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 118,121,122 Земельного кодексу України, ст.55 Закону України «Про землеустрій» вирішено відмовити ОСОБА_1 в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,11 га за адресою: с. АДРЕСА_1 вул. 9-го Січня, 4 в зв`язку з невідповідністю площі згідно рішення №68 від 17 жовтня 1991 року.

Пунктом другим спірного рішення внесено зміни в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 року, а саме викласти в такій редакції: 1.1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,07 га.

Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття рішення 38 сесії 7 скликання Чорнобаївської сільської №634 від 21 грудня 2018 року «Про внесення змін в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 р.», яким внесені зміни до п. 1.1 рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 р.

Тобто, вирішуючи правовий спір, суд має відповісти на питання: чи було рішення 15 сесії 7 скликання Чорнобаївської сільської ради «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 05 травня 2017 року № 315 актом індивідуальної дії і, якщо так, то чи були виконані передбачені законодавством умови для внесення змін у це рішення.

У своїй оцінці спірних правовідносин суд виходить з наступного правового регулювання: відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частинами 9 та 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційним Судом України у рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

В той же час, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Суд встановив, що рішення 15 сесії 7 скликання Чорнобаївської сільської ради «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 05 травня 2017 року № 315 є актом індивідуальної дії, отже, відповідач міг вносити до нього зміни, за умов встановлених законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, п.1.1 рішення відповідача «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 05 травня 2017 року № 315 надано згоду ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в с АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 , 4 орієнтовною площею 0,11 га.

У своїй оцінці щодо факту виконання рішення «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 05 травня 2017 року № 315, суд враховує, що метою надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є її безпосереднє виготовлення, а також надання її на затвердження рішенням відповідної місцевої ради, що підтверджується п.2 даного рішення.

Саме надання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на затвердження рішенням відповідної місцевої ради свідчить про завершення стадії розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а отже, свідчить про повне виконання рішення місцевої ради про надання відповідної згоди.

При цьому слід звернути увагу на пункт 5 рішення відповідача «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 05 травня 2017 року № 315, яким передбачено, що рішення ХV сесії VІІ скликання від 05.05.2017 року №315 вважається дійсним на протязі 1 року.

Тобто, дії по розробці технічної документації та наданню на затвердження сільській раді позивач повинен вчинити до 05 травня 2018 року. Позивач погодився з цим рішенням та погодився з викладеними в ньому вимогами.

Натомість технічну документацію позивач направив на адресу відповідача для її затвердження лише 29 листопада 2018 року, що на шість місяців виходить за межі дії рішення «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 05 травня 2017 року № 315.

Суд зазначає, що п.1.1., п.2 та п.5 рішення «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 05 травня 2017 року № 315 не були виконані позивачем в передбачений рішенням спосіб та в передбачений строк, оскільки технічну документацію не розроблено та не надано на затвердження сесії Чорнобаївської сільської ради до 05 травня 2018 року.

Більше того, строк дії цього рішення обмежується одним роком і вже сплинув.

Таким чином, на момент подання заяви про виділення земельної ділянки у власність рішення «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 05 травня 2017 року № 315 вже не діяло.

З урахуванням викладеного внесення змін до цього рішення не впливало на права та інтереси позивача після 05 травня 2018 року.

В той же час суд звертає увагу, що рішенням Чорнобаївської сільської ради «Про внесення змін в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 р» відповідач фактично вчинив дві різні та не пов`язані між собою правові дії, а саме:

- відмовив ОСОБА_3 в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,11 га за адресою с. АДРЕСА_1 . 9-го АДРЕСА_1 , 4 в зв`язку з невідповідністю площі згідно рішення №68 від 17.0.1991 року;

- вніс зміни в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 р, а саме: 1.1 ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,07 га.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Крім того відповідно до ч.16 ст.186 ЗК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим.

Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (ч.17 ст.186 ЗК України).

Проте, судом встановлено, що Чорнобаївською сільською радою питання щодо погодження технічної документації із землеустрою не було розглянуто у десятиденний строк на пленарному засіданні сільської ради.

В матеріалах справи є рішення «Про внесення змін в пункт 1 (1.1) рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 р.», але не має рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача від 29 листопада 2018 року.

З огляду на викладене, питання регулювання земельних відносин, у т.ч. щодо погодження або відмови у погодженні технічної документації із землеустрою, вирішуються виключно на пленарних засіданнях відповідних рад шляхом прийняття відповідного рішення.

Стосовно зобов`язання відповідача вчинити певні дії суд зазначає наступне: повноваження суду при вирішенні справи врегульовано статтею 245 КАС України, згідно якої, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. ( п. 4 ч. 2, ч. 4 цієї статті).

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Прийняте рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого органу в порядку передбаченому законодавством.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути заяву про виділення земельної ділянки у власність від 29 листопада 2019 року, з урахуванням обмежень викладених в рішенні сільської ради №68 від 17 жовтня 1991 року та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, що відповідає ч. 4 ст. 245 КАС України, оскільки фактично відповідач не розглянув зазначену заяву.

За таких обставин покладення на відповідача обов`язку затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,11 га, за адресою: АДРЕСА_1 , 4 із подальшою передачею земельної ділянки у власність, розроблену на виконання рішення сільської ради №315 від 05.05.2017 є передчасним.

До того ж сама Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на національний суд відповідальність за здійснення правосуддя.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив часткову правомірність своїх вимог.

Судові витрати розподілено відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про виділення земельної ділянки у власність від 29 листопада 2018 року, шляхом прийняття рішення в порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та у строк, визначений ч.16 ст. 186 Земельного Кодексу України.

Зобов`язати Чорнобаївську сільську раду Білозерського району Херсонської області розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної ділянки у власність від 29 листопада 2018 року шляхом прийняття рішення в порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області (, вул. Соборна, 44, с. Чорнобаївка, Білозерський район, Херсонська область, 75024) судові витрати у сумі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 109020100