Справа № 520/8547/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р. Справа № 520/8547/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2019, суддя Мороко А.С., 61022, майдан Свободи, 6, Харків, повний текст складено 11.10.19 по справі № 520/8547/19

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд:

-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у надсиланні на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України неповного пакету документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі по тексту ОГД) ОСОБА_1 ;

-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у не оформленні повного пакету документів для призначення та виплати ОГД ОСОБА_1 ;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та повний перелік документів до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству Оборони України про виплату ОСОБА_1 . ОГД передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 (далі- Закон №2011) та з дотриманням вимог Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 ( далі Положення №530);

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, які мають значення для справи. А саме чи були надіслані всі необхідні документи для призначення ОГД на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України та чи повідомляв відповідач заявника, що документів необхідних для прийняття рішення про виплату ОГД не має та чи запропонував ХОВК в наданні допомоги по оформленню необхідних документів.

Суд першої інстанції помилково застосував п.4.8 Положення №530, в редакції яка діє з 02.07.2019, до обставин які виникли 22.06.2016 (дата надсилання висновку).

Також на думку апелянта, судом першої інстанції помилково було застосовано ч.4 ст. 78 КАС України до правової оцінки рішення суду по справі №820/826/18, оскільки у зазначених рішеннях досліджувалися інші обставини, які були підставою позову та в даних рішеннях не встановлювалося дотримання ХОВК вимог п.4.8 Положення №530 ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Оскільки ХОВК, всупереч п.4.8 Положення №530, направило на адресу Департаменту фінансів МОУ не всі документи для призначення одноразової грошової допомоги, а саме не було направлено документ про обставини поранення, то на думку апелянта, такі дії відповідача є протиправними.

ХОВК, всупереч абз.2 п.4.8 Положення №530, не звернулося до свого відокремленого підрозділу (районного РВК) для виготовлення необхідних документів для призначення одноразової грошової допомоги, а саме документ про обставини поранення, чим допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на районні (міські) військові комісаріати покладено обов`язок ведення персонально-якісного обліку військовозобов`язаних, що передбачає облік відомостей (біографічні данні, стан здоров`я, результати співбесід, а також ведення персонально-первинного та персонального обліку військовозобов`язаних. Саме районні (міські) військові комісаріати повинні мати біографічну інформацію стосовно притягнення до кримінальної, дисциплінарної та адміністративної відповідальності, колишніх військовослужбовців, які виконують військовий обов`язок у запасі.

На думку апелянта, ІНФОРМАЦІЯ_2 , перед надсиланням висновку на адресу Департаменту фінансів МОУ, у разі якщо документів необхідних для прийняття рішення про виплату ОГД не має, ХОВК повинен був письмово повідомити заявника та в разі необхідності надати допомогу в їх оформленні.

Оскільки позивач по справі надав всі існуючі у нього документи і потребував допомоги в оформленні документа про обставини поранення, то ХОВК повинен був отримати від свого відокремленого підрозділу документ про обставини поранення, і лише тоді надсилати на адресу Департаменту документи для призначення ОГД.

08.11.2019 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

05.12.2019 ухвалою суду апеляційної інстанції закінчено підготовку справи до розгляду та призначено в порядку письмового провадження.

12.12.2019 з метою повного та об`єктивного розгляду справи дана справа була призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.12.2019 о 12:15.

18.12.2019, зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів у сторін, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду справа була відкладена на 13.01.2020 о 10:30.

В письмових поясненнях представник позивача додатково зазначив, що видача довідки про обставини травми особам, які у період з 1980 по 1989 роки на території Демократичної Республіки Афганістан отримали поранення при бойових діях та були звільнені у запас, яка визначена у п. 11 Порядку №975, нормативними актами не передбачено. Форма довідки про обставини поранення та порядок її оформлення затверджена наказом МОУ від 14.08.2008 №402.

У період отримання поранення позивачем нормативно-правовими актами, які передбачали документальне фіксування отриманих військовослужбовцями під час проходження військової служби травм, каліцтв, контузії, були наказ Міністерства оборони СРСР від 03.09.1973 №185 «Щодо введення в дію Положення про медичний огляд у збройних силах СРСР» та наказ Міністра оборони СРСР від 09.09.1987 №260 «Щодо введення в дію Положення про медичний огляд у збройних силах СРСР» (далі Положення №260). Із даних нормативно-правових актів слідує, що медичне обстеження військовослужбовця з зазначенням у свідоцтві про хворобу обставин поранення відбувалося лише у випадку коли військовослужбовець, визнавався за станом здоров`я непридатним до військової служби, обмежено придатним або таким, що потребує відпуску через хворобу.

З 01.01.1988 набрало чинності Положення №260.

З аналізу ст. 45 та ст. 60 Положення №260 слідує, що військовослужбовець, який отримав поранення, контузію, травму при бойових діях та стан здоров`я, якого не давав підстав для визнання його за станом здоров`я непридатними до військової служби, обмежено придатними або такими, що потребують відпустку через хворобу, військово-лікарською комісією не обстежувався. Такий військовослужбовець отримував медичну допомогу у військових госпіталях та у пункті медичної допомоги, після чого продовжував виконувати обов`язки військової служби.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

22.06.2016 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 №820/826/18, направлено пакет документів на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 визнано протиправною бездіяльність ХОВК, яка полягає у неподані у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011, постановою КМУ №975 від 25.12.2013, наказом №530 та зобов`язано ХОВК подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів МОУ про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

З даного судового рішення вбачається, що протиправна бездіяльність ХОВК полягала у не направленні висновку, щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протягом 15 днів з дня реєстрації заяви позивача від 26.12.2017 та доданих документів, розпорядникові бюджетних коштів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що ХОВК були вчинені владні управлінські дії з приводу спрямування самостійно поданих матеріалів звернення заявника з питання призначення допомоги до Міністерства оборони України на виконання судового рішення від 14.03.2018 по справі № 820/826/18.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду першої інстанції погоджується та зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 16-2 Закону№2011 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до частин 8, 9 статті 16-3 вказаного Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (надалі - Порядок №975 - в редакції, що діяла на момент звернення позивача з приводу виплати допомоги), передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду жодних належних доказів того, що він звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо надання допомоги в отриманні від певних осіб, підприємств, установ та /або організацій документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, про відсутність якого повідомлено особу або вчиняв інші дії, які б доводили факт того, що суб`єкт владних повноважень міг бути обізнаний про необхідність надання допомоги в отриманні необхідного позивачу документу.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виконуючи рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 по справі № 820/826/18, ІНФОРМАЦІЯ_2 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України направлені документи, які були позивачем надані відповідачу, тобто без документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно та в межах повноважень визначених законодавством, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи встановлені обставини справи та зумовлені ними нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Посилання апелянта на протиправність бездіяльності відповідача, щодо не звернення до свого відокремленого підрозділу (районного РВК) для виготовлення необхідних документів для призначення ОГД, а саме документу про обставини поранення, колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає.

Відповідно до абзацу 2 п. 4.8 Положення 530 ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Відповідно до п. 9 Положенням про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 03.06.2013 року встановлено, що військові комісаріати відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних, у тому числі резервістів, а також облік громадян, які брали участь у бойових діях, та осіб, які стали інвалідами під час проходження військової служби.

Згідно з п.11 Положенням про військові комісаріати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 03.06.2013 року районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 Положення, зокрема готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.

Отже, комісаріати здійснюють підготовку та направлення документів для отримання одноразової грошової допомоги, крім цього надають допомогу у підготовці необхідної документації.

Як вбачається із судового рішення від 14.03.2018 по справі № 820/826/18, листом ХОВК від 30.01.2018 №248/ВСЗ, позивача повідомлено про те, що ним не поданий повний перелік документів, а саме документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено законодавством.

Тобто позивач був повідомлений ХОВК про відсутність документів, необхідних для прийняття рішення про виплату ОГД, проте будь-яких доказів звернення до відповідача із заявою про надання допомоги, як після отримання вище зазначеної відповіді, так і після ухвалення судового рішення по справі № 820/826/18 суду не надано та під час судового розгляду не встановлено факту того, що суб`єкт владних повноважень міг бути обізнаний про необхідність надання допомоги в отриманні необхідного позивачу документу.

Як наслідок підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача, щодо не звернення до районного РВК для виготовлення необхідних документів для призначення ОГД позивачу відсутні, оскільки відповідачем були дотримані вимог п. 4.8 Положення №530.

Посилання представника апелянта на те, що видача довідки про обставини травми особам, які у період з 1980 по 1989 роки на території Демократичної Республіки Афганістан отримали поранення при бойових діях та були звільнені у запас, яка визначена у п. 11 Порядку №975, нормативними актами не передбачено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у кожному конкретному випадку документ, який свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання може бути різним, але який достовірно свідчить про причини та обставини поранення.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на зазначені вище аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам частин 1-4 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 по справі №520/8547/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року по справі № 520/8547/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді В.Б. Русанова О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 23.01.20.