Справа № 824/1603/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 р. м. Чернівці справа № 824/1603/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Констянтина Олександровича про оскарження дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича (далі - відповідач) щодо винесення постанови у рамках ВП №58362076 Постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 14.02.2019 року;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича про стягнення з боржника основної винагороди від 14.02.2019 року ВП №58362076.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в оскаржуваній постанові значиться сума основної винагороди 150634,26 грн, при тому, що виконавчий лист про стягнення на суму 458006,58 грн та судових витрат на 1820,00 грн. Крім того, позивач зазначав, що відповідач перед тим як прийняти заяву про відкриття виконавчого провадження повинен був перевірити в автоматизованій системі наявність інших виконавчих проваджень боржника ОСОБА_1 та при наявності зведеного виконавчого провадження повинен передати виконавчий документ до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області.

Також позивач вказував, що відповідач прийняв вказаний виконавчий лист без поновлення судом строків на пред`явлення.

Тому вважає дії, відповідача незаконними, а постанову про стягнення основної винагороди незаконною.

Відповідач не погоджуючись із поданим позовом подав до суду відзив, в якому вказував, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження АСВП №58362076 з виконання виконавчого листа №2-90/2011 р. про стягнення з позивача заборгованості станом 54846,55 доларів США, що еквівалентно станом на 13.02.2019 р. по курсу НБУ 1480856,85 грн та 23665,78 грн, та про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 1700,00 грн та за сплату за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді 120,00 грн, судових витрат 1820,00 грн.

Щодо розміру суми, що підлягає стягненню по вищевказаній постанові встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.02.2012 р. з позивача стягнуто заборгованість у розмірі 54846,55 доларів США та зазначено еквівалент у національній валюті - гривні на дату вчинення розрахунку заборгованості за кредитом, то при подачі виконавчого документу приватному виконавцю було перераховано та зазначено гривневий еквівалент заборгованості станом на дату підготовки матеріалів.

16.01.2020 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі № 824/1603/19-а відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи на 09:00 год. 24.01.2020 р.

24.01.2020 р. позивачем подано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за її відсутності. Вказувала, що позовні вимоги підтримує повністю.

24.01.2020 р. відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі.

27.01.2020 р. позивач скористався правом передбаченим ст. 163 КАС України та подав відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

13.02.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. розглянуто заяву представника за Довіреністю ТОВ "Кредитні ініціативи" Кисилиці Є.І. та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58362076 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чернівцях" заборгованості за кредитним договором № 1031 від 03.05.2006 р. із змінами № 1607 від 24.09.2008 р. у розмірі 54846,55 доларів США, що еквівалентно 434340,80 грн та 23665,78 грн за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та по комісійній угоді за кредитним договором, а всього стягнути 458006,58 грн, а також понесених судових витрат за сплату судового збору 1700,00 грн та за сплату за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120,00 грн, а всього стягнуто судових витрат 1820,00 грн (а.с. 41 - 42).

Разом з цим з Інформації про виконавче провадження, наданої скаржником вбачається, що сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом, приватним виконавцем Кондрюком К. О. вказана в розмірі 1506342,63 грн.

14.02.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. по виконавчому провадженню № 58362076 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця в розмірі 150634,26 грн (а.с. 11, 37, 38 - 39).

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-19, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 5 Закону № 1404-19 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями ст. 18 Закону № 1404-19 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-19, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закону № 1404-19, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Положеннями ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Із аналізу вищенаведених норм вбачається, що в постанові про стягнення основної винагороди має наводитись розрахунок та порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця. При цьому, стягується винагорода в порядку встановленому для стягнення виконавчого збору і розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 19 Порядку виплати винагород державного виконавця та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. № 643 встановлено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Як видно із постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 14.02.2019 р., в ній вказано, що основна винагорода стягується в порядку встановленому для стягнення виконавчого збору, та процитовано норму, що регламентує порядок стягнення такого (збору). Окрім того, наведено розрахунок основної винагороди, а саме зазначено, що сума, яка підлягає стягненню складає 150634,26 грн.

Суд не бере до уваги доводи позивача, стосовно того, що приватним виконавцем не вірно визначено суму основної винагороди, оскільки в постанові Верховного Суду України від 13.11.2019 р. (справа №727/4092/19) визначено, що розмір суми, що підлягає стягненню по виконавчому листу, з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14.02.2012 р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь первісного кредитора ПАТ "Промінвестбанк" заборгованість у розмірі 54846,55 доларів США та зазначено еквівалент у національній валюті - гривні на дату вчинення розрахунку заборгованості за кредитом.

Оскільки курс НБУ (гривні до долара США) з моменту вчинення розрахунку до подачі виконавчого документу приватному виконавцю значно змінився, а фактичне виконання рішення суду повинне відбуватись у тій валюті, яка стягнута рішенням суду, то при подачі виконавчого документа приватному виконавцю було перераховано та зазначено гривневий еквівалент заборгованості станом на дату підготовки матеріалів для відкриття виконавчого провадження та є приблизним - для визначення сплати 2 % авансового внеску, передбаченого Законом України "Про виконавче провадження" під час подачі заяви про відкриття виконавчого провадження.

Отже, у спірній постанові розмір основної винагороди відповідачем визначено вірно.

Інші доводи позивача також спростовуються постановою Верховного Суду України від 13.11.2019 р. (справа №727/4092/19).

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, що визнання протиправним дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича щодо винесення постанови у рамках ВП №58362076 Постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 14.02.2019 р.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 14.02.2019 року ВП №58362076 про стягнення з боржника основної винагороди є правомірною та скасуванню не підлягає.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Констянтина Олександровича - відмовити.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судові рішення за наслідками розгляду судом першої інстанції справи, визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Констянтин Олександрович (вул. Міцкевича, 2, офіс 22, м. Чернівці, 58000)

Суддя І.В. Маренич