Справа № 805/1100/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року справа №805/1100/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Сухарька М.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 р. у справі № 805/1100/16-а (головуючий І інстанції Лазарєв В.В., повний текст рішення складено 07.10.2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення у належному розмірі одноразової грошової допомоги та інших виплат, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач) в якому просив визнати нечинним, проведений відповідачем розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ через скорочення штатів; зобов`язати відповідача перерахувати належним чином позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справ через скорочення штатів; стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену суму одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ через скорочення штатів у сумі 45 141,54 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 7309,52 грн., яка є матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань, передбаченою п. 2.16 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, і права на отримання якої відповідач незаконно позбавив позивача; стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 14619,04 грн., яка є грошовим забезпеченням за два місяці наступні за днем звільнення згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 квітня 2015 року № 453 «Про внесення змін до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499» (т.1, а.с. 3-7).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні з органів внутрішніх справ, відповідно ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ГУМВС в області мало нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

12 квітня 2016 року ГУМВС в області нарахувало 16989,38 грн. та виплатило позивачу 16734,54 грн. одноразової грошової допомоги. При цьому її розрахунок здійснений, виходячи з грошового забезпечення, встановленого на день звільнення позивача.

На думку позивача останніми повними місяцями його служби слід вважати серпень-вересень 2014 року, що встановлено Окружним адміністративним судом м. Києва. Вважає, що розрахунок одноразової грошової допомоги має здійснюватися, виходячи з розміру його середньомісячного грошового забезпечення за останні два місяця серпень - вересень 2014 року, тобто з розрахунку 7309,52 грн. ((6391,24 грн. + 8227,80 грн.) / 2), а тому сума одноразової грошової допомоги має становити 62130,92 грн. (7309,52 грн. х 50% х 17 років).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 35112,73 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено (т.2, а.с. 1-4).

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає що судове рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт зазначає, що при прийнятті рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 невиплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні суд невірно визначив дату звільнення позивача - 27 серпня 2014 року. Звільнення позивача саме наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 №354 о/с, через скорочення штатів, стало підставою для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Зазначає, що одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 нарахована відповідно до вимог законодавства, з розрахунку місячного грошового забезпечення, встановленого на день звільнення (на 06.11.2015) - 1998,75грн. Наголошує, що при винесенні рішення судом не враховано, що 19.09.2016 з ГУМВС України в Донецькій області на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 22.06.2016 на користь ОСОБА_1 було безспірно списано кошти в сумі 45141,54 грн. Але, судом повторно ухвалено рішення про стягнення з відповідача невиплаченої, на його думку, позивачу частини одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 35112,75 грн.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на службі в органах внутрішніх справ з 15 серпня 1998 року по 06 листопада 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2015 року у справі №826/5225/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, позов ОСОБА_1 до МВС України, ГУМВС в області про визнання протиправними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволений повністю. Визнано протиправними та скасовано накази МВС України від 07 серпня 2014 року №865 та від 27 серпня 2014 року № 1680о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу; визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС в Донецькій області від 07 жовтня 2014 року № 361о/с в частині нарахування вислуги років ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку ГУМВС в Донецькій області у званні майор міліції з 27 серпня 2014 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2014 року до дня поновлення на посаді.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження йому заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць допущена до негайного виконання (т.1, а.с. 19-27).

На виконання вказаної постанови 03 листопада 2015 року ГУМВС України в Донецькій області виданий наказ № 331о/с «По особовому складу», яким майора міліції ОСОБА_1 (М-124058) поновлено на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС відділу розкриття злочинів проти особи УКР ГУМВС в області з 27 серпня 2014 року (т.1, а.с. 91).

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано під час апеляційного розгляду, позивач фактично до виконання службових обов`язків з 03 листопада 2015 року не приступив .

Наказом ГУМВС в Донецькій області від 06 листопада 2015 року №354о/с «По особовому складу» згідно з п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майор міліції ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справа у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 06 листопада 2015 року (т.1 а.с. 14).

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області від 01 лютого 2016 № 8 о/с лк «По особовому складу» внесено зміни до наказу від 06 листопада 2015 № 354 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 (М-124058) - старшого оперуповноваженого в ОВС відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку ГУМВС України в Донецькій області, яким вирішено вважати вислугу років на 06 листопада 2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги 17 років 02 місяці 21 день, у пільговому обчисленні 20 років 09 місяців 23 дні. (т. 1 а.с. 80).

Відповідно до довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС в Донецькій області від 13 травня 2016 року № 224, ОСОБА_1 нарахована одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 16989,38 грн., з розрахунку місячного грошового забезпечення, встановленого на день звільнення - 1998,75 грн. (посадовий оклад 900,00 грн. + спеціальне звання 125,00 грн. + надбавка за вислугу років (30%) 307,50 грн. + надбавка за особливі умови служби (50%) 666,25 грн.). 12 квітня 2016 року після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України, одноразова грошова допомога при звільнення була виплачена ОСОБА_1 з відрахуванням обов`язкових платежів у розмірі 16734,54 грн. (т.1, а.с. 96).

Відповідно до довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС в Донецькій області від 13 червня 2016 року № 245, грошове забезпечення ОСОБА_1 за червень 2014 року становило 3361,11 грн., за липень 2014 року - 6293,29 грн. (т.1, а.с. 106).

Грошове забезпечення позивача за серпень 2014 року становило 6391,24 грн., за вересень 2014 року - 8227,80 грн. (т.1, а.с. 12).

Листом від 01.09.2015 року №15-90 Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС в Донецькій області зазначило, що саме виходячи з розміру середньомісячного грошового забезпечення за серпень-вересень 2014 року, позивачу здійснювалося нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (т.1, а.с. 13).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499), відповідно до підпункту 1.6 якої грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

За змістом частини першою статті 9 Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, яка діяла на час звільнення позивача з посади; далі - Закон № 2262-XII) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби, у тому числі, у зв`язку із скороченням штатів, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393) містить аналогічний зміст, згідно з яким, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби у зв`язку із скороченням штатів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналіз приписів статті 9 Закону № 2262-XII та пункту 10 Порядку №393 дає підстави для висновку, що одноразова грошова допомога розраховується саме з місячного грошового забезпечення, а не з середньомісячного грошового забезпечення.

Відповідно до пунктів 1.3 та 3 Інструкції № 499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Отже, яке вірно зазначив суд першої інстанції, при звільненні працівника органів внутрішніх справ зі служби за скороченням до розрахунку одноразової грошової допомоги мають включатися не лише основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років), а також і додаткові його види.

ОСОБА_1 проходив службу в органах міліції, порядок проходження якої, у тому числі і в частині виплати грошового забезпечення, врегульовані спеціальним законодавством України, а саме: Законом № 2262-XII, Порядком № 393 та Інструкцією № 499.

При цьому, спеціальним законодавством щодо осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не врегульовано питання, яким чином має обраховуватись одноразова грошова допомога при звільненні у зв`язку із скороченням особи, яка до дня звільнення перебувала у вимушеному прогулі і якій грошове забезпечення не нараховувалось.

Норми спеціальних законів мають пріоритет у правозастосуванні, тоді як положення трудового законодавства підлягають застосуванню лише у тих випадках, коли нормами спеціальних законів спірні правовідносини не врегульовано.

Таким чином, застосуванню підлягають положення абзацу шостого пункту 2 Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), який, крім іншого, визначає порядок обчислення вихідної допомоги державним службовцям, яка за своєю правовою природою подібна одноразовій грошовій допомозі при звільненні особи рядового і начальницького складу. Згідно з цією нормою час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року по справі №805/5021/15-а.

Як свідчать матеріали справи свідчать, позивача було звільнено з 27 серпня 2014 року, тобто останнім місяцем його служби перед звільненням був липень 2014 року.

Відповідно до довідки ГУ МВС України в Донецькій області про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за червень-липень 2014 року вбачається, що останньому нараховано грошове забезпечення в червні 2014 року розмірі 3361,11 грн., у липні 2014 року - 6293,29 грн., а ні як помилково зазначив суд першої інстанції у липні 2014 року - 6129,66 грн.(т. 1 а.с. 106).

Таким чином, розмір одноразової грошової допомоги, що мала бути нарахована та сплачена позивачу під час його звільнення через скорочення штатів відповідно до абз. 3 п. 10 Постанови № 393, складає: 6293,29 грн. х 50% х 17 = 53492,96 грн.

Враховуючи, що позивачу була нарахована одноразова грошова допомога у розмірі 16989,38 грн., невиплачена частина одноразової грошової допомоги при звільненні складає 36503,58 грн. без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із вказаної суми підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення.

Стосовно доводу апелянта, що на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 22.06.2016 на користь ОСОБА_1 було безспірно списано кошти в сумі 45141,54 грн., але судом повторно ухвалено рішення про стягнення з відповідача невиплаченої, на його думку, позивачу частини одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 35112,73 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 45 141,54 грн. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05 липня 2019 року касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області задоволено частково. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій здійснили розрахунок спірної одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Донецькій області про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за червень-липень 2014 року. Отже, судами не надано належної оцінки даній довідці.

Верховний Суд також не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у цьому випадку спірна допомога має розраховуватися, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, оскільки, як вже зазначалося, механізм розрахунку одноразової грошової допомоги визначено спеціальними нормативними актами щодо осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Така допомога обраховується саме з місячного грошового забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення від 07 жовтня 2019 року не повторно стягнув з відповідача невиплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, а переглянув справу, яку відповідно до постанови Верховного Суду від 05 липня 2019 року було направлено на новий розгляд.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення залишку одноразової грошової допомоги при звільненні, проте судом помилково визначено суму, розраховуючи невиплачену частину одноразової грошової допомоги не відповідно нарахованого грошового забезпечення за липень 2014р. - 6293,29 грн., а відповідно суми до сплати - 6129,66 грн. (з урахуванням податків), тому в цій частині рішення підлягає зміні.

За правилами ст.ст. 315, 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 р. у справі № 805/1100/16-а - змінити.

Змінити в абзаці 2 резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 р. у справі №805/1100/16-а вислів «у розмірі 35112 грн. 73 коп.» висловом «у розмірі 36503 грн. 58 коп.».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 р. у справі № 805/1100/16-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 січня 2020 року

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в повному обсязі в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: Е.Г. Казначеєв

М.Г. Сухарьок