Справа № 120/3857/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
м. Вінниця

21 січня 2020 р. Справа № 120/3857/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. При цьому, керуючись положеннями статей 12, 257 та 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

25.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також у відзиві відповідач просить суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, посилаючись при цьому на положення статті 257 КАС України. Суд розцінює дане прохання як окрему заяву відповідача.

Мотивуючи дану заяву, відповідач вказує на те, що розгляд даної справи має значний суспільний інтерес та велике значення для військової частини та її військовослужбовців. Крім того, на переконання відповідача, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження обмежить його у можливості оскарження судового рішення.

На підставі положень пункту 10 частини 1 статті 4, частини 6 статті 7, частини 4 статті 260 КАС України розгляд вказаної заяви здійснюється судом в порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Розглянувши подану відповідачем заяву щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд зважає на таке.

Адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими КАС України, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 1, 2 та 3 статті 12 КАС України).

При цьому, частиною 4 статті 12 КАС України передбачено виключні випадки, за яких здійснюється розгляд справи за правилами загального позовного провадження, серед яких: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Водночас, у частині 6 статті 12 КАС України наведено орієнтовний перелік справ незначної складності, адже пунктом 10 цієї частини передбачено можливість віднесення до таких справ й інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Варто звернути увагу на те, що вказаним вище положенням кореспондуються приписи частини 2 статті 257 КАС України, згідно із якими за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Перелік справ, що міститься у частині 4 статті 257 КАС України, узгоджується із тим переліком, що наведений у частині 4 статті 12 КАС України.

Відтак, з аналізу наведених вище норм слідує, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка адміністративна справа, окрім тих справ, які містяться у переліку, передбаченому частиною 4 статті 12 КАС України.

При цьому, саме суд визначає форму адміністративного судочинства для розгляду конкретної справи в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі (пункт 4 частини 9 статті 171 КАС України).

Мотивувальна частина ухвали про відкриття провадження у справі від 02.12.2019 року містить обґрунтування, чому суд дійшов висновку розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Так вказано, що за характером спірних правовідносин, предметом доказування і складом учасників ця справа має ознаки адміністративної справи незначної складності.

Доводи, наведені відповідачем у заяві про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, вказаних висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для прийняття рішення про зміну обраної судом форми адміністративного судочинства.

Крім того, частиною 1 статті 262 КАС України передбачено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 8 статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Отже, розгляд судом адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження дає можливість учасникам справи сповна реалізувати свої процесуальні права, визначені, зокрема, у статтях 44, 47 КАС України.

При цьому сторони перебувають в однаковому процесуальному становищі щодо можливості реалізації таких прав.

Крім того, суд не може погодитися з доводами відповідача про те, що у випадку розгляду справи в спрощеному провадженні порушується право особи на перегляд справи та оскарження рішення суду до судів вищих інстанцій.

Так, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, право на апеляційне оскарження рішення суду в адміністративній справі гарантується, тоді як реалізація права на касаційне оскарження судового рішення може підлягати певним обмеженням, встановленим законом.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини, зокрема у справах «Levages Prestations Services v. France», рішення від 23 жовтня 1996 року, та «Brualla Gomez de la Torre v. Spain», рішення від 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Таким чином, внаслідок розгляду судом першої інстанції адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не порушується право учасника справи на апеляційне оскарження, тоді як право на перегляд судового рішення в касаційному оскарженню підлягає легітимному обмеженню на підставі закону.

Водночас суд зауважує, що в згідно з абзацом 2 частини 5 статті 329 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, встановлена чинним процесуальним законом заборона на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності не є абсолютною і передбачає широкий перелік винятків, що додатково спростовує доводи відповідача в частині можливого порушення його права на перегляд судового рішення в разі розгляду судом справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, наведені відповідачем доводи щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження суд розцінює як безпідставні та непереконливі.

Разом із тим, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 зверненні на зобовязння військової частини НОМЕР_1 виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, суд дійшов висновку про витребування додаткових доказів.

Так, встановлено, що у матеріалах справи відсутні відомості про середньоденний розмір грошового утримання ОСОБА_1 на момент звільнення з військової служби, які необхідні для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно з частиною 4 статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (частина 3 статті 77 КАС України).

Положеннями частин 1-2 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (частина 3 статті 80 КАС України).

Тому, з метою правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про необхідність витребування у відповідача довідки про середньоденний розмір грошового утримання ОСОБА_1 на момент звільнення з військової служби.

Керуючись ст.ст. 12, 248, 256, 257, 260, 262, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовити.

Витребувати у Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати протягом п`яти днів з дати отримання даної ухвали, надати довідку про середньоденний розмір грошового утримання ОСОБА_1 на момент звільнення з військової служби.

Попередити Військову частину НОМЕР_1 про те, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень, до нього може бути застосовано відповідні заходи процесуального примусу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Мультян Марина Бондівна