Справа № 300/1692/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1692/19 пров. № 857/11599/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Остап`юк С.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 24 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

10 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ) щодо зменшення розміру доплат, передбачених законодавством для учасників бойових дій, та зобов`язати відповідача провести йому перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року із стовідсотковим врахуванням та виплатою доплат учасника бойових дій, а саме: підвищення пенсії в розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлене частиною 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», цільової грошової допомоги на прожиття учаснику бойових дій у розмірі 40 грн, передбаченої Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни», а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 січня 2018 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі № 300/1692/19 вказаний позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку. Відтак, врегульовано виплату лише перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Виплату з 01 січня 2018 року в розмірі 50 % саме підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законами до встановлених основних розмірів пенсій, даною постановою не передбачено.

У зв`язку із цим питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії».

Тому дії відповідача щодо визначення позивачу виплати у розмірі 50 % з урахуванням встановлених законами видів підвищень та надбавок до пенсії замість 100 % є протиправними.

У апеляційній скарзі ГУ ПФУ просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» перерахунку підлягали лише оклад за посадою, військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років. Таким чином, проведений перерахунок не вплинув на розміри надбавок, визначених позивачем.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ, є учасником бойових дій, з 08 жовтня 2016 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання вимог частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відповідач з 01 січня 2018 року провів перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого доплати, передбачені законодавством для учасників бойових дій, у 2018 році виплачувались позивачу у розмірі 50 %.

18 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення з 01 січня 2018 року перерахунку пенсії з врахуванням 100 % розміру виплат, а саме: підвищення пенсії у розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно із статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», цільової грошової допомоги на прожиття учаснику бойових дій у розмірі 40 грн згідно із Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни», з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

27 травня 2019 року ГУ ПФУ листом за № 627/Д-15 повідомило позивача, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України за № 103 від 21 лютого 2019 року виплата пенсій позивачу продовжується у встановлених розмірах.

Не погоджуючись із рішенням відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваній вимозі та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини 1 статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

За приписами частини 1 статті 2 цього ж Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Статтею 15 Закону № 2262-XII передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу років підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Наведеним приписам вказаної правової норми Закону № 2262-XII кореспондує частина 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII), яка встановлює, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, статтею 7 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2018 року встановлено у розмірі 1373 грн.

При цьому статтями 1, 2 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» (далі - Закон № 1603-IV) встановлено таке: Кабінету Міністрів України, починаючи з 01 травня 2004 року, передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи у розмірі 70 грн; особам з інвалідністю внаслідок війни II та III груп у розмірі 50 грн; учасникам бойових дій у розмірі 40 грн незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною. Виплата цільової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія.

Згідно із частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, змінено розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Пунктом 1, 2 Постанови № 103 було постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 %; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 %; з 1 січня 2020 року - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Окрім цього, Постановою № 103 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (далі - Порядок № 45).

Так, пункт 5 Порядку № 45 викладено в такій редакції: «Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням».

Отже, у зв`язку із прийняттям Постанов № 103 та № 704 враховуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. При цьому інші складові та додаткові види грошового забезпечення не використовуються пенсійним органом при проведенні перерахунку пенсії згідно із названими законодавчими приписами.

Слід зауважити, що пункт 2 даного нормативно-правового акту диференційовано виокремлює: доплати та підвищення, встановлені законодавством (доплати до попереднього розміру пенсій, підвищення, індексації та інші доплати до пенсії) та підвищення, що визначені законом (підвищення, додаткова пенсія, цільова грошова допомога, пенсія за особливі заслуги перед Україною).

Так, доплати та підвищення, встановлені законодавством (доплати до попереднього розміру пенсій, підвищення, індексації та інші доплати до пенсії) враховувалась при поетапному підвищенні пенсій (з 1 січня 2018 року - 50 %; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 %; з 1 січня 2020 року - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року).

Разом із тим, на підвищення, що визначені законом (підвищення, додаткова пенсія, цільова грошова допомога, пенсія за особливі заслуги перед Україною) не розповсюджувався регулюючий вплив пункту 2 Постанови № 103, а отже їх розмір не зазнавав змін.

Таким чином, на підвищення до пенсії в розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (363 гривні), а також на щомісячну цільову грошову допомогу на прожиття (40 грн), які встановлені позивачеві, Постанова № 103 не вплинула як на такі, що визначені саме законом.

Слід зазначити, що правова регламентація, згідно з якою позивачу проведено перерахунок пенсії та здійснюється її виплата, не поширюється на доплату і підвищення до пенсії, передбачені Законами № 3551-XII, № 1603-IV (25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та цільову грошову допомогу у розмірі 40 грн), які виплачуються у складі пенсії відповідним пенсійним органом, у даному випадку - відповідачем, оскільки такі є додатковою соціальною гарантією, зокрема, для військовослужбовців, і нерозривно пов`язані з їх спеціальним правовим статусом, випливають з особливих умов проходження ними служби, а тому, як наслідок, не можуть бути зменшені Урядом та повинні виплачуватися відповідачем незалежно і самостійно у повному обсязі відповідно до встановлених цими актами законодавства розмірах, а отже не мають враховуватись при перерахунку пенсійної виплати, проведеного на підставі Постанови № 103.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд зазначає, що підвищення до пенсії і цільова грошова допомога, які передбачені позивачу, як учаснику бойових дій, з 01 січня 2018 року нараховуються ГУ ПФУ у повному обсязі, їх розмір відповідає установленому законом рівню, такі виплати жодним чином не обмежувались з боку відповідача, не скасовувались і не припинялись.

Підсумовуючи викладене, на переконання апеляційного суду, висновки суду першої інстанції суперечать рішенню Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у зразковій справі № 300/1695/19 (Пз/9901/19/19).

Частиною 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ГУ ДФС слід задовольнити з урахуванням обставин, встановлених у ході апеляційного розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною 5 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Я. С. Попко