Справа № 640/11875/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

за участю секретаря Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині

у справі №640/11875/19 (розглянуто у порядку письмового провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач), з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів від 15 травня 2019 року №344 та від 29 травня 2019 року №518 о/с.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 15 травня 2019 року №344 - залишено без розгляду.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення без розгляду адміністративного позову, дійшов висновку, що про порушене право позивач дізнався 15 травня 2019 року, натомість відповідний позов направлено ним 18 червня 2019 року, тобто з пропуском строку звернення до суду (після закінчення як тримісячного так і шестимісячного строку на звернення до суду), та оскільки факт пропуску строку звернення до суду виявлено після відкриття провадження у справі та позивачем не заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду та порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду.

Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем 18 червня 2019 року направлено до суду першої інстанції позовну заяву, оскільки 15 червня припадало на суботу, 16 червня 2019 року відповідно неділя та є святковим днем «Трійця», відповідно до частини 3 статті 67 КЗпП 17 червня 2019 року є вихідним днем.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Крім того, позивачем подано до суду апеляційної інстанції заяву про продовження процесуальних строків щодо розгляду даної апеляційної скарги, колегією суддів досліджено заяву та вислухавши думку позивача в судовому засіданні, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а процесуальні строки продовжено на чотирнадцять днів.

Відповідачем не подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що наказом від 15 травня 2019 року №344 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітанів поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та рядового поліції ОСОБА_1 " позивач ознайомлений 15 травня 2019 року, про що свідчить розписка на вказаному наказі. Вказана обставинами сторонами не заперечується.

З позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу від 15 травня 2019 року №344 позивач звернувся 18 червня 2019 року шляхом подання адміністративного позову через відділення Укрпошти.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 січня 2019 року визначено святкові дні та дні релігійних свят, зокрема 16 червня 2019 - Трійця (неділя).

Відповідно до статті 67 КЗпП України, у випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Згідно частини 6 статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Судом першої інстанції не досліджено матеріалами справи та не встановлено, що 15 червня 2019 року припало на суботу, а наступний робочій день настав 18 червня 2019 року з урахуванням святкових та вихідних днів (16, 17 червня 2019 року).

У відповідності до частини 9 статті 121 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що до суду першої інстанції позивач звернувся 18 червня 2019 року, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов позивача подано у строки встановлені частиною 3 ст. 123 КАС України.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідачем, в порушення вимог статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України не надано жодних доказів, в підтвердження вручення позивачеві постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі від 06.05.2018 року в день її прийняття чи в будь який інший день.

Приписами частини другої статті 77 цього ж Кодексу визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку щодо безпідставного висновку суду першої інстанції про причини пропуску позивачем строку звернення до суду та про наявність встановлених частини 3 статті 123 КАС України підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Разом з тим, за наслідком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, суд апеляційної має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року про залишення без розгляду позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу від 15 травня 2019 року №344 - скасувати, а справу в даній частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 22 січня 2020 року.